Справа № 826/19721/16
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2019-03-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

29 березня 2019 року № 826/19721/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Амельохіна В.В. розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового засідання та виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів Приватне акціонерне товариство «Холдингова компанія «Київміськбуд» про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії,

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - позивача та/або ОСОБА_1) з адміністративним позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України (далі - відповідач-1 та/або ДАБІ України), Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (відповідач - 2 та/або Департамент) за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів Приватне акціонерне товариство «Холдингова компанія «Київміськбуд» (далі - третя особа та/або ПрАТ «Холдингова компанія «Київміськбуд») та з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 07 серпня 2016 року просить суд (т. 1, а.с. 50):

- визнати дії Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві по контролю відповідності та готовності до експлуатації закінченого будівництва об'єкта: «Будівництво житлових будинків з підземними гаражами та об'єктами соціально-побутової сфери у кварталі обмеженому вулицями Павлівською, Дмитрівською, Златоустівською, Річною, Чорновола у Шевченківському районі міста Києва (житловий будинок №1, секція №1), в подальшому перейменований як будинок АДРЕСА_1, щодо контролю за дотриманням ДБН В.1.2-14-2009 «Загальні принципи забезпечення надійності та конструктивної безпеки будівель, споруд, будівельних конструкцій та основ» при проектуванні та будівництві місця розташування для вхідних дверей квартир НОМЕР_1 та 15 вказаного будинку, що призвели до створення загрози для життя та здоров'я, завданої майнової та моральної шкоди їх власником, протиправними як при прийнятті в експлуатацію вказаного об'єкта, а також в реагування на виявлену власником квартири НОМЕР_1, ОСОБА_1, небезпеку при експлуатації житла;

- зобов'язати Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві зупинити дію виданого сертифікату КВ №8 та видати припис Приватному акціонерному товариству «Холдингова компанія «Київміськбуд» на проведення проектно-будівельних робіт по усуненню порушень ДБН при виборі місця розташування для вхідних дверей в квартири НОМЕР_1 та НОМЕР_2 житлового будинку по вулиці Павлівській, 13 в Шевченківському районі міста Києва з метою створення умов безпечного користування вказаним житлом їх власників.

Мотивуючи позовні вимоги позивач, серед іншого, зазначає, що Приватним акціонерне товариство «Холдингова компанія «Київміськбуд» при здійсненні будівництва порушено норми ДБН В.1.2-14-2009 «Загальні принципи забезпечення надійності та конструктивної безпеки будівель, споруд, будівельних конструкцій та основ», а саме: планувальні рішення по розташуванню та відкривання вхідних дверей в квартири НОМЕР_1 та АДРЕСА_1 не відповідають будівельним нормам.

Вказані обставини, на думку ОСОБА_1 перешкоджають йому в експлуатації відповідної квартири та безпосередньо загрожує його життю та життю рідних.

Державна архітектурно-будівельна інспекція України проти позову заперечила з підстав, які викладені у відзиві на позовну заяву та додаткових пояснень до останнього.

Представник відповідача - 2 проти позову заперечив з підстав, які викладені у відзиві на позовну заяву, який долучени1й до матеріалів справи.

Водночас, представник третьої особи також проти позову заперечував надавши відзив на позовну заяву.

В судовому засіданні 26 квітня 2018 року позивач позовні вимоги підтримав, а представники відповідача - 1 та третьої особи просили відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Разом з цим, представник відповідач - 2 не прибув в судове засідання 26 квітня 2018 року, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв та клопотань не подавав.

З огляду на вказані обставини судом ухвалено про подальший розгляд справи в порядку спрощеного провадження без проведення судового засідання та виклику сторін

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Так, 15 липня 2010 року ОСОБА_1 уклав з Акціонерним товариством холдингова компанія «Київміськбуд» договір міни за №004/014/01, згідно якого третя особа зобов'язується в обмін на Заставну передати позивачу майнові права на Об'єкт - чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_1 протягом трьох місяців після завершення будівництва та прийняття будинку в експлуатацію у запланований строк - до 31 травня 2011 року (т. 1, а.с. 10-14).

26 червня 2013 року позивачем підписано акт №4 прийому - передачі квартири згідно якого забудовник побудував та передає, а набувач приймає квартиру « АДРЕСА_1 (далі - акт) (т. 1, а.с. 15).

Згідно п. 3 вказаного акту квартира побудована згідно з існуючими будівельними нормами і умовами договору міни №004/014/01 від 15 липня 2010 року.

Як стверджує ОСОБА_1 під час облаштування придбаного за власні кошти житла ним було виявлено, що останнє створює загрозу життю та здоров'ю для нього та членів його родини, а також сусідів.

З метою вирішення зазначеної проблеми, позивач неодноразово звертався до Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» з претензіями від 28 грудня 2015 року (т. 1, а.с. 18), від 19 червня 2016 року (т. 1, а.с. 19), 18 березня 2016 року, однак жодних позитивних результатів ОСОБА_1 не отримав, усунення загрози життю та здоров'ю для нього та членів його родини третьою особою усунуто не було.

З огляду на вказані обставини, ОСОБА_1 звернувся до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в місті Києві із заявою від 19 травня 2016 року у якій просив для забезпечення можливості проживання та подальшого запобігання небезпеки користування придбаним житлом, просив провести додаткову перевірку об'єкту за адресою: АДРЕСА_1 (т.1, а.с. 27).

Листом від 16 червня 2016 року №10/26-32/1606/10 Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю в місті Києві повідомила заявника про те, що Інспекція видала замовнику будівництва АТ «ХК «Київміськбуд» сертифікат, яким засвідчила відповідність закінченого будівництвом об'єкта «Будівництво житлових будинків з підземними гаражами та об'єктами соціально-побутової сфери у кварталі обмеженому вулицями Павлівською, Дмитрівською, Златоустівською, Річною, Чорновола у Шевченківському районі міста Києва (житловий будинок №1, секція №1) проектній документації та підтвердила його готовність до експлуатації , підстави для вжиття заходів державного архітектурно-будівельного контролю відсутні (т. 1, а.с. 28).

Позивач вважає, що Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в місті Києві вчинено протиправні дії при прийнятті в експлуатацію об'єкта «Будівництво житлових будинків з підземними гаражами та об'єктами соціально-побутової сфери у кварталі обмеженому вулицями Павлівською, Дмитрівською, Златоустівською, Річною, Чорновола у Шевченківському районі міста Києва (житловий будинок №1, секція №1), а також в реагування на виявлену власником квартири НОМЕР_1, ОСОБА_1, небезпеку при експлуатації житла, що і станом підставою для звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Вирішуючи спір по суті суд керується положеннями чинного законодавства, що діяло на час виникнення спірних правовідносин та звертає увагу на наступне.

Так, правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів визначає Закону України «про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року №3038-VЙ (далі - Закон №3038-VЙ).

Згідно частини 1 статті 6 Закону №3038-VЙ управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється Верховною Радою України, Кабінетом Міністрів України, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, органами державного архітектурно-будівельного контролю, іншими уповноваженими органами містобудування та архітектури, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування.

До органів державного архітектурно-будівельного контролю, в розрізі приписів частини 3 статті 6 Закону №3038-VЙ належать: 1) структурні підрозділи з питань державного архітектурно-будівельного контролю Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій; 2) виконавчі органи з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад.

Органом державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Примірне положення про органи державного архітектурно-будівельного контролю затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 1 статті 41 Закону №3038-VЙ державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В свою чергу, частина 3 статті 41 Закону №3038-VЙ регламентує, що державний архітектурно-будівельний нагляд - сукупність заходів, спрямованих на дотримання уповноваженими органами містобудування та архітектури, структурними підрозділами Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій та виконавчими органами сільських, селищних, міських рад з питань державного архітектурно-будівельного контролю, іншими органами, що здійснюють контроль у сфері містобудівної діяльності (далі - об'єкти нагляду), вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час провадження ними містобудівної діяльності.

Державний архітектурно-будівельний нагляд здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, через головних інспекторів будівельного нагляду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року №553 затверджено Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, який визначає процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт (далі - Порядок №553).

Згідно п. 5 Порядку №553 державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Пунктом 7 визначено, що позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю, підстави для проведення якої зокрема, є звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб'єктом містобудування вимог містобудівного законодавства.

Указом Президента України від 08 квітня 2011 року №439/2011 затверджено Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію (далі - Положення).

Відповідно до пункту 1 Положення Державна архітектурно-будівельна інспекція України (Держархбудінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю, контролю у сфері житлово-комунального господарства.

Основними завданнями Держархбудінспекції України є реалізація державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю, контролю у сфері житлово-комунального господарства, а саме: здійснення в межах своїх повноважень державного контролю за дотриманням законодавства, стандартів, нормативів, норм, порядків і правил із зазначених питань; виконання дозвільних та реєстраційних функцій у будівництві, ліцензування господарської діяльності, пов'язаної зі створенням об'єктів архітектури; внесення Міністерству регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України пропозицій щодо формування політики із відповідних питань (п. 3 Положення).

Згідно підпунктів 3, 8, 10 пункту 4 Положення Держархбудінспекція України відповідно до покладених на неї завдань приймає в експлуатацію закінчені будівництвом об'єкти, видає відповідні сертифікати; здійснює в межах своїх повноважень державний контроль за дотриманням: юридичними і фізичними особами державних будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих і будівельних робіт, перепланування та реконструкції (дообладнання) житлового фонду, будівель громадського призначення, елементів упорядження територій для задоволення потреб осіб з обмеженими фізичними можливостями та інших маломобільних груп населення; проводить перевірки: відповідності виконання підготовчих та будівельних робіт, будівельних матеріалів, виробів і конструкцій, що застосовуються у будівництві, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил, технічним умовам, затвердженим проектним вимогам, рішенням; дотримання встановленого порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів.

Держархбудінспекція України здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі або міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька регіонів) територіальні органи (п. 6 Положення).

Аналізуючи наведені положення чинного законодавства суд приходить до висновку, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється Державною архітектурно-будівельною інспекцією України безпосередньо та через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі або міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька регіонів) територіальні органи шляхом здійснення, зокрема, позапланової перевірки, яка може бути призначена на підставі звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб'єктом містобудування вимог містобудівного законодавства.

В той же час, державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Тобто, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється об'єктами контролю під час виконання суб'єктом містобудування підготовчих та будівельних робіт.

Натомість, як встановлено судом в ході розгляду справи, об'єкт який просив позивач перевірити отримав сертифікат №КВ 8, яким засвідчено відповідність закінченого будівництвом об'єкта «Будівництво житлових будинків з підземними гаражами та об'єктами соціально-побутової сфери у кварталі обмеженому вулицями Павлівською, Дмитрівською, Златоустівською, Річною, Чорновола у Шевченківському районі міста Києва (житловий будинок №1, секція №1) проектній документації та підтверджено його готовність до експлуатації.

З вказаного слідує, що станом на час звернення позивача із відповідною заявою об'єкт «Будівництво житлових будинків з підземними гаражами та об'єктами соціально-побутової сфери у кварталі обмеженому вулицями Павлівською, Дмитрівською, Златоустівською, Річною, Чорновола у Шевченківському районі міста Києва (житловий будинок №1, секція №1) було введено в експлуатацію.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, з урахуванням системного аналізу вищевикладеного суд приходить до висновку, що Законом №3038-VЙ не передбачено повноважень органом державного архітектурно-будівельного нагляду здійснювати державний архітектурно-будівельний контроль об'єкту будівництва, який введений в експлуатацію.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність протиправних дій в Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в місті Києві 1 під час розгляду заяви ОСОБА_1 від 19 травня 2016 року.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В той же час, у позовній заяві та під час розгляду справи позивач наполягав на тому, що у відповідача - 1 наявні повноваження щодо здійснення державного архітектурно будівельного нагляду об'єктів будівництва, які введенні в експлуатації, однак ним не наведено правових норм на підтвердження зазначеного.

Натомість, судом з системного аналізу законодавства встановлено протилежне.

Що ж стосується протиправності дій Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в місті Києві при прийнятті в експлуатацію об'єкта «Будівництво житлових будинків з підземними гаражами та об'єктами соціально-побутової сфери у кварталі обмеженому вулицями Павлівською, Дмитрівською, Златоустівською, Річною, Чорновола у Шевченківському районі міста Києва (житловий будинок №1, секція №1) суд зазначить наступне.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року №461 затверджено Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, який визначає процедуру прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів (далі - об'єкти) (далі - Порядок №461).

Згідно пункту з Порядку №461 прийняття в експлуатацію об'єктів, що належать до IV і V категорії складності, здійснюється на підставі акта готовності об'єкта до експлуатації шляхом видачі Інспекцією сертифіката.

Відповідно до пункту 22 Порядку №461 видачу сертифіката здійснює Інспекція, яка видала дозвіл на виконання будівельних робіт.

Для отримання сертифіката, в контексті приписів пункту 23 Порядку №461, замовник (його уповноважена особа) подає особисто або надсилає рекомендованим листом з описом вкладення до відповідної Інспекції заяву про прийняття в експлуатацію об'єкта та видачу сертифіката (далі - заява) за формою згідно з додатком 2, до якої додається акт готовності об'єкта до експлуатації за формою згідно з додатком 3.

Документи приймаються у дозвільному центрі за місцезнаходженням об'єкта та не пізніше наступного робочого дня передаються до Інспекції.

Пунктом 25 Порядку №461 визначено, що Інспекція приймає подані замовником заяву і акт готовності об'єкта до експлуатації та з метою визначення відповідності об'єкта проектній документації, вимогам державних будівельних норм, стандартів і правил проводить відповідну перевірку.

Проведення перевірки на об'єкті розпочинається не пізніше ніж на третій робочий день після реєстрації заяви і не може тривати більш як чотири робочих дні.

Інспекція під час проведення перевірки має право відбирати зразки продукції, призначати експертизу, одержувати проектну і виконавчу документацію, визначені державними будівельними нормами, стандартами і правилами, інші документи, матеріали, відомості, довідки та пояснення з питань, що виникають, та залучати у разі потреби установи, організації, державні органи.

Інспекція приймає протягом десяти робочих днів з дати реєстрації заяви рішення про видачу сертифіката за формою згідно з додатком 4 або відмову в його видачі за формою згідно з додатком 5 (п. 26 Порядку №461).

Згідно пункту 27 Порядку №461 підставою для відмови у видачі сертифіката є: неподання документів, необхідних для прийняття рішення про видачу сертифіката; виявлення недостовірних відомостей у поданих документах; невідповідність об'єкта проектній документації та вимогам державних будівельних норм, стандартів і правил.

У разі прийняття рішення про відмову у видачі сертифіката Інспекція надсилає замовнику протягом десяти робочих днів з дати реєстрації заяви рішення з обґрунтуванням причин відмови за формою згідно з додатком 5.

Після усунення недоліків, що стали підставою для прийняття рішення про відмову у видачі сертифіката, замовник може повторно звернутися до Інспекції для видачі сертифіката.

Рішення про відмову у видачі сертифіката може бути оскаржено до суду.

Суд зазначає, що в матеріалах справи міститься позитивний висновок комплексної державної експертизи проекту житлових будинків з підземними гаражами та об'єктами соціально-побутової сфери 3у кварталі, обмеженому вулицями Потавського, Дмитрівською, Річною, Златоустівською, В. Чорновола у Шевченківському районі міста Києва від 27 червня 2007 року, який складений Спеціалізованою державною організацією «Київська міська служба Української інвестиційної експертизи, відповідно до якого проектна документація відповідає чинній нормативній базі і рекомендується до затвердження в установленому законом порядкує (т. 1, а.с. 21).

Аналізуючи вищевикладені обставини суд приходить до висновку, що у Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в місті Києві були відсутні правові підстави для відмови у видачі сертифікату на об'єкт «Будівництво житлових будинків з підземними гаражами та об'єктами соціально-побутової сфери у кварталі обмеженому вулицями Павлівською, Дмитрівською, Златоустівською, Річною, Чорновола у Шевченківському районі міста Києва (житловий будинок №1, секція №1) суд зазначить наступне.

Таким чином, позовні вимоги в частині визнання протиправними дій Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в місті Києві задоволенню не підлягають і, як наслідок, відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині зобов'язання вчинити пенві дії, з огляду на їх похідний характер.

При цьому, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що, серед іншого, позивач обґрунтовує свої позовні вимоги висновком №99 Науково-технічного центру «Будівельна експертиза» від 12 квітня 2016 року, де вказано, що під час реалізації будівництва (від проекту до здачі об'єкту будівництва в експлуатацію) проектувальник допустив помилку , а генпідрядник реалізував таке розташування та відкривання дверей в квартири НОМЕР_1 та НОМЕР_2, не повідомивши про незручність та помилковість такого проектного та будівельного рішення.

Суд критично оцінює зазначене, оскільки матеріали справи містять позитивний висновок комплексної державної експертизи проекту житлових будинків з підземними гаражами та об'єктами соціально-побутової сфери у кварталі, обмеженому вулицями Потавського, Дмитрівською, Річною, Златоустівською, В. Чорновола у Шевченківському районі міста Києва від 27 червня 2007 року, який складений Спеціалізованою державною організацією «Київська міська служба Української інвестиційної експертизи.

Разом з цим, суд наголошує, що матеріли справи також містять в собі акт №4 прийому - передачі квартири згідно якого забудовник побудував та передає, а набувач приймає квартиру « АДРЕСА_1, в якому відсутні будь - які зауваження позивача до переданої квартири.

Водночас, на думку суду, в даному випадку, між позивачем та третьою особою виникли договірні відносини, зокрема, підпунктом 5.1.4 пункту 5.1 договору міни №004/014/01 від 15 липня 2010 року передбачено право набувача звернутися до забудовника протягом законодавчо встановленого строку для рішення питань про усунення, виявлених у квартирі недоліків.

Суд вважає, що у позивача з третьою особою виникли цивільно-правові відносини, які, в свою чергу, ОСОБА_1 не позбавлений можливості вирішити в судовому порядку.

Відповідно до положень частини 1 та 2 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Частинами 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Враховуючи те, що адміністративний позов до задоволення не підлягає, то судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, дані про ідентифікаційний код відсутні) відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.В. Амельохін