Справа № 755/17863/18
Суддя: Катющенко В. П.
Дата ухвалення: 2019-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" березня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарі - Головатюк І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, адміністративну справу за позовом: ОСОБА_1 до інспектора роти 1 батальйону 1 полку 2 Управління патрульної поліції у місті Києва Департаменту патрульної поліції старший лейтенант Волошин М.В. про скасування постанови серія НК №690898 від 13 листопада 2018 року про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: скасувати постанову серії НК № 690898 від 13 листопада 2018 року про накладення на нього адміністративного стягнення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 13 листопада 2018 року інспектором роти 1-го батальйону полку 2 Управління патрульної ції у м. Києві ДПП ст. лейтенантом Волошиним М.В. було складено та вручено йому постанову (серія НК №690898) про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Згідно наведеної постанови вказано на порушення з його боку абзацу е) пункту 8.7.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001р., та на нього накладене адміністративне стягнення, передбачене статтею 122 ч. 2 КУпАП в розмірі 425 гривень. Із зазначеною постановою не погоджується, вважає дану постанову необґрунтованою, такою не відповідає нормам КУпАП та винесеною з перевищенням компетенції суб'єкта владних повноважень. Також, під час винесення постанови не дотримано вимоги статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та дотримання процесуального порядку розгляду справи. При розгляді справи не були з'ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в його діях є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність. Таким чином, вважає постанову відповідача незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

13 листопада 2018 року біля 00 годин 30 хвилин він, керуючи транспортним засобом «Мерседес GL 500» державний номер НОМЕР_2, переконавшись, що нікому не заважає, проїхав перехрестя на зелену стрілку світлофора, та, рухаючись по Харківському шосе у м. Києві був зупинений співробітниками Управління патрульної поліції у м. Києві. Станом на 13 листопада 2018 року, в момент його зупинки, вказаний світлофор робив в наступному режимі: наявність додаткової зеленої стрілки світлофора, що означає можливість здійснення маневру (повороту) по додатковій стрілці в будь-який час після переконання, що не заважаєш руху автомобілів з іншого напрямку руху, які їдуть за основною зеленою стрілкою. Таким чином, після його зупинки він запитав у інспектора УПП про причину такої зупинки, на що отримав відповідь про те, що, начебто, він здійснив маневр (поворот праворуч) на заборонений сигнал світлофору, тобто проїхав на «червоний». На його аргумент, що на світлофорі наявна зелена стрілка, отримав усне заперечення даного факту від інспектора УПП. З огляду на викладене, він пропонував співробітникам УПП переконатися у тому, що світлофор на перехресті по напрямку повороту на Харківське шосе має сигнал у вигляді додаткової зеленої стрілки. Доїхавши до світлофору на вказаному перехресті, вони з інспекторами УПП переконались в тому, що дійсно на перехресті на повороті праворуч у напрямку руху по Харківському шосе наявна додаткова зелена стрілка світлофору. Однак після цього, інспектор УПП Волошин заявив, що він має на увазі не цей світлофор, а інший, який знаходиться раніше на відстані десь біля 300 метрів від світлофору, після перетинання якого його зупинив екіпаж патрульної поліції. На це ним було зауважено, що він не їхав на «червоний» на зазначеному співробітником УПП світлофорі, а на його питання, чому, якщо він проїхав, на думку інспектора, на «червоний» на світлофорі, розташованому на іншому перехресті, його не зупинили безпосередньо після вчинення правопорушення, співробітниками УПП не було надано жодної чіткої відповіді. Інспектор УПП Волошин М.В., не розібравшись у ситуації, не звертаючи увагу на те, що він наполягав на об'єктивному розгляді справи, склав постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності, не розглянувши справу по суті, як того вимагають норми статей 278-280 КУпАП, ознайомив його з правами, передбаченими статтями 268 КУпАП та 63 Конституції України. Будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були вирішені питання, не були досліджені докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді ви та свідки, та взагалі не було з'ясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також інші обставини, що мають суттєве значення для правильного вирішення справи. Таким чином, після зупинки інспектор помилково вказав на порушення з його боку у вигляді проїзду регульованого перехрестя на заборонений сигнал світлофору. На його вмотивовану промову стосовно відсутності в його діях будь-якого складу правопорушення та виконання усіх, передбачених Правилами дорожнього руху вимог, інспектор УПП не звернув уваги та без понятих, очевидців з боку відповідача склав у відношенні його постанову. Після ознайомлення з постановою ним у графі «зауваження» було аргументовано вказано про незгоду зі змістом постанови та викладені дійсні обставини. Таким чином, жодного порушення вимог діючого законодавства в сфері експлуатації автомобільного транспорту він не вчиняв ні 13.11.2018р., ні в будь-який інший день. Ніяких належних доказів стосовно вказаного в постанові порушення інспектором УПП не наведено.

Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його особистої участі, всі вимоги, викладені у позовній заяві, підтримує у повному обсязі.

Відповідач Інспектор роти 1 батальйону 1 полку 2 Управління патрульної поліції у місті Києва Департаменту патрульної поліції старший лейтенант Волошин М.В. в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, суд про причини неявки не повідомив.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних матеріалах справи доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 Кодексу адміністративного судочинства України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Рішення відповідача - постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії.

Як вбачається з матеріалів справи, 13 листопада 2018 року відповідачем інспектором роти 1 батальйону 1 полку 2 Управління патрульної поліції у місті Києва Департаменту патрульної поліції старший лейтенант Волошиним М.В. було складено відносно позивача ОСОБА_1 постанову про накладення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень.

Зі змісту наданої постанови вбачається, що 13 листопада 2018 року о 00:38 годин ОСОБА_1 проїхав перехрестя вул. Привокзальна та Дарницьке шосе в м. Києві, керуючи автомобілем «Мерседес GL 500» державний номер НОМЕР_2, на заборонений сигнал світлофора для автомобілів, а саме: «Червоний», чим порушив п. 8.7.3. Е Правил дорожнього руху.

Зазначена постанова судом перевірялась на предмет дотримання суб'єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме, чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо.

За вимог п. 8.7.3. Е Правил дорожнього руху, сигнали світлофора мають такі значення: червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Згідно положень статті 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб'єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов'язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб'єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб'єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб'єкта владних повноважень.

При цьому, дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об'єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб'єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об'єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Згідно ч. 3 ст. 283 КУпАП України, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

В той же час, в оскаржуваній постанові не вказано технічний засіб, яким мало бути здійснено фото- або відео- запис фіксації порушення правил дорожнього руху з боку позивача. Крім того, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що позивач із інкримінованим адміністративним правопорушенням щодо нього не погоджувався, про що наявна відповідна відмітка у постанові, здійснена позивачем власноручно. Крім того, позивачем у вказаній постанові було вказано про те, що факт не порушення ним правил дорожнього руху може підтвердити гр. ОСОБА_3, яка рухалася позаду його автомобіля. При цьому, вказана особа, з огляду на зміст постанови опитана відповідачем не була, що свідчить про недостатністю кількість дій з боку відповідача для встановлення вини позивача у порушенні правил дорожнього руху.

У відповідності до п.п.4.1, 4.2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Конституції України). Згідно з частиною другою статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Необхідність індивідуалізації адміністративної відповідальності передбачена частиною другою статті 33 Кодексу, якою визначено, що при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність. Кодексом закріплено низку гарантій забезпечення прав суб'єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. В сукупності з наведеними конституційними нормами ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту вказаних осіб. За змістом статті 9 Кодексу саме винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність суб'єкта адміністративної відповідальності є однією з ознак адміністративного правопорушення (проступку).

Таким чином, відповідачем, суб'єктом владних повноважень не доведено правомірність його дій під час винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та не надано доказів на яких ґрунтується висновок (постанова) про вчинення особою - ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановленому законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами адміністративного впливу проводяться в межах їх компетенції, у точній відповідності до закону.

Як роз`яснено в п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення. Дана вимога також порушена відповідачем при винесенні оскаржуваної постанови.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідачем, суб'єктом владних повноважень не доведено правомірність її дій під час винесення постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та не надано доказів на яких ґрунтується висновок (постанова) про вчинення особою - ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Зважаючи на вищевикладене, постанова серії НК № 690898 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 13 листопада 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 Кодексу Адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Аналізуючи вищевикладені доводи в їх сукупності, оцінивши наявні у справі докази в розрізі пред'явлених позовних вимог в розрізі даного спору, суд приходить до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 до інспектора роти 1 батальйону 1 полку 2 Управління патрульної поліції у місті Києва Департаменту патрульної поліції старший лейтенант Волошин М.В. про скасування постанови серія НК №690898 від 13 листопада 2018 року про накладення адміністративного стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 251, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Правилами дорожнього руху, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», ст. ст. 5, 19, 20, 72, 77, 90, 241, 242, 243, 244, 246, 286 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м. Миколаїв, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) до інспектора роти 1 батальйону 1 полку 2 Управління патрульної поліції у місті Києва Департаменту патрульної поліції старший лейтенант Волошин М.В. (адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Народного ополчення, буд. 9) про скасування постанови серія НК №690898 від 13 листопада 2018 року про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №690898 від 13 листопада 2018 року, винесену інспектора роти 1 батальйону 1 полку 2 Управління патрульної поліції у місті Києва Департаменту патрульної поліції старший лейтенант Волошин М.В. про притягнення до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП ОСОБА_1 - скасувати.

Рішення набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу Адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя: