Справа № 809/651/18
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2019-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2019 рокуЛьвів№ 857/556/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Запотічний І.І.,

суддя Сапіга В.П.

секретар судового засідання Гнатик А.З.

за участю представників:

позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2

відповідача - Юрчук Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області та фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.11.2018 (суддя Скільський І.І., проголошено в м. Івано-Франківськ о 10:53:14, повний текст складено26.11.2018) у справі № 809/650/18 за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги про сплату боргу (недоїмки) по єдиному соціальному внеску, рішення про застосування штрафних санкцій, -

В С Т А Н О В И В:

фізична особа-підприємець ОСОБА_4 (позивач) звернувся з адміністративним позовом до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області (відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень року №, №, №, № від 29.03.2018 року, вимоги про сплату боргу (недоїмки) по єдиному соціальному внеску № від 29.03.2018 року, рішення про застосування штрафних санкцій № від 29.03.2018 року.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне. Висновки викладені в акті перевірки №193/09-19-13-06/ від 12.03.2018, на підставі яких винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення, є не обґрунтованими та суперечливими. Зокрема податковим органом при проведенні перевірки зроблено необґрунтований висновок про безпідставність нарахування податкового зобов'язання з податку на додану вартість за господарськими операціями, проведеними з ТОВ «Нафтотрейд Ресурс» (придбанням та використанням в господарській діяльності паливно-мастильних матеріалів). Так, для використання в господарській діяльності протягом 2016 та 2017 рр. ФОП ОСОБА_4 придбано паливно-мастильні матеріали у ТОВ «Нафтотрейд Ресурс», відповідно до укладеного договору від 12.09.2016 року №ПК-07373, що підтверджується первинними бухгалтерськими документами, а саме: видатковими накладними. Наведені документи у повному обсязі представлені у ході проведення перевірки, заборгованість з проведених операцій відсутня, тобто сплачено позивачем в повному обсязі, що підтверджується банківською випискою про оплату контрагенту ТОВ «Нафтотрейд Ресурс», що також підтверджується перевіркою. Списання газу та бензину, які використані в господарській діяльності, підтверджуються відповідними актами на списання, які представлені у ході проведення перевірки. Відтак, підставою для формування податкового кредиту ФОП ОСОБА_4 за операціями з придбання паливно-мастильних матеріалів у ТОВ «Нафтотрейд Ресурс» є податкові накладні, які зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, які представлені у ході проведення перевірки, та якими підтверджено право на формування податкового кредиту за придбаними ПММ (а саме бензином та газом) всього в сумі 12470 грн.

Щодо безпідставності нарахування податкового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 4800,00 грн., та завищення від'ємного значення різниці між сумою податкових зобов'язань та податкового кредиту, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму 3259,00 грн., за рахунок встановлення завищення сум податкового кредиту з податку на додану вартість (всього в сумі 8059,00 грн.), за господарськими операціями, проведеними з ТОВ «Розетка.УА», та ТОВ Об'єднана торговельна компанія «Європлюс». Зазначив, що в Акті, відповідно до представлених у ході проведення перевірки первинних бухгалтерських документів, ФОП ОСОБА_4 протягом 2017 року придбано у ТОВ «Розетка.УА», мобільні телефони та аксесуари до них, та послуги організації їх доставки, всього на загальну суму 46322,00 грн., в тому числі ПДВ - 7720,33 грн. Вказані операції з ТОВ «Розетка.УА» підтверджуються рахунками на оплату, накладними, актами надання послуг та платіжними дорученнями про оплату, які в повному обсязі представлено у ході проведення перевірки. Відтак, підставою для формування податкового кредиту ФОП ОСОБА_4 за операціями з придбання мобільних телефонів та аксесуарів до них, у відповідних податкових періодах були податкові накладні, які зареєстровані Єдиному реєстрі податкових накладних, продавцем ТОВ «Розетка.УА» Підставою для формування податкового кредиту ФОП ОСОБА_4 за операціями з придбання відеореєстратора була податкова накладна від 27.11.2017 №7257 на суму 2032,00 грн., в тому числі ПДВ, яка зареєстрована Єдиному реєстрі податкових накладних, продавцем ТОВ Об'єднана торговельна компанія «Європлюс».

Щодо безпідставності висновків відповідача про нарахування податкового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 31000,00 грн., у зв'язку із завищення сум податкового кредиту з податку на додану вартість за господарськими операціями, проведеними з ТОВ «Фреш Моб» та ТзОВ «Тирба», пов'язаними із придбанням напівпричепів, вказав, що підтвердженням права на включення суми ПДВ до податкового кредиту є податкові накладні: № 1 від 04.12.2015, № 38 від 22.06.2017, № 14 від 09.08.2017, виписані продавцями ТОВ «Фреш Моб» та ТзОВ «Тирба» покупцю ФОП ОСОБА_4, які відповідно зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних. Крім того, факт придбання напівпричепа KRONE SDP27 2003 р.в. WIN НОМЕР_3 засвідчує договір купівлі-продажу транспортного засобу № 25 від 02.12.2015 р., акт приймання-передачі транспортних засобів за договором купівлі-продажу № 25 від 04.12.2015 р., видаткова накладна № 77 від 04.12.2015 р., платіжне доручення № 2199 від 09.12.2015. Факт придбання напівпричепа KOGEL SNCO 24 Р/90/1.110 № кузова НОМЕР_4 засвідчує договір купівлі-продажу транспортного засобу № 6529/2017/323 від 09.08.2017 р., акт приймання-передачі транспортних засобів за договором купівлі-продажу № 6529/2017/323 від 09.08.2017 р., видаткова накладна № 00320 від 09.08.2017 р., платіжне доручення № 3163 від 08.08.2017.

Факт придбання напівпричепа марки KOGEL SNCO 24 Р засвідчує договір купівлі-продажу транспортного засобу № 6529/2017/242 від 22.06.2017 року, акт приймання-передачі транспортних засобів за договором купівлі-продажу № 6529/2017/242 від 22.06.2017 р., видаткова накладна № 00241 від 22.06.2017 р, платіжне доручення № 3111 від 22.06.2017. Зазначені напівпричепи використовуються для надання послуг з перевезення вантажів по Україні, про що свідчать відповідні товарно-транспортні накладні, які були надані в повному обсязі під час перевірки. Вважає, що відповідачем безпідставно встановлено завищення податкового кредиту в сумі 31000,00 гри., відтак заниження податкового зобов'язання з податку на додану вартість на 31000,00 гри., та застосування штрафних санкцій в сумі 7750,00 грн.

Щодо безпідставності нарахування податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 13469,91 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 3367,48 грн., згідно податкового повідомлення-рішення від 29.03.2018 №, військового збору в сумі 1122,49 гри., та штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 280,62 грн., згідно податкового повідомлення-рішення від 29.03.2018 № , у зв'язку із встановленням завищення витрат на придбання та використання в господарській діяльності паливно-мастильних матеріалів в сумі 62350,37 грн., придбаними у ТОВ «Нафтотрейд Ресурс» та амортизаційних відрахувань на 12482,46 грн., для використання в господарській діяльності протягом 2016 та 2017 рр.

ФОП ОСОБА_4 придбано паливно-мастильні матеріали у ТОВ «Нафтотрейд Ресурс» відповідно до укладеного договору, що підтверджується первинними бухгалтерськими документами, які представлені у ході проведення перевірки, заборгованість з проведених операцій відсутня, що також підтверджується перевіркою. Списання газу та бензину, які використані в господарській діяльності, підтверджуються відповідними актами, які представлені у ході проведення перевірки, пояснення щодо зв'язку із господарською діяльністю в письмовій формі надавались у ході проведення перевірки. Позивач вважає, що перевіркою безпідставно визначено податкове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 13469,91 грн., та застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 3367,48 грн. згідно податкового повідомлення-рішення від 29.03.2018 №, та податкове зобов'язання з військового збору в сумі 1122,49 грн., та штрафні (фінансові) санкції в сумі 280,62 грн., згідно податкового повідомлення-рішення від 29.03.2018 №, оскільки позивачем за власним бажанням включено до складу витрат, пов'язаних з провадженням його господарської діяльності, амортизаційні відрахування в сумі 12482,46 грн., з відповідним веденням окремого обліку таких витрат, з представленням до перевірки первинних бухгалтерських документів (якими документально підтверджуються понесені витрати на придбання основних засобів та нематеріальних активів) та регістрів (відомостей) бухгалтерського обліку щодо нарахування амортизації в сумі 12482,46 грн. Позивач також вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню вимога про сплату боргу (недоїмки) по єдиному соціальному внеску в частині в сумі 8032,56 грн. та рішення про застосування штрафних санкцій в сумі 1031,91 грн., оскільки відповідачем при проведенні перевірки не враховано наданих письмових пояснень, що в результаті призвело до хибних висновків про заниження єдиного соціального внеску в сумі 8032,56 грн., в тому числі за 2016 рік в сумі 2286,54 грн., 2017 рік - в сумі 5746,02 грн., та застосування відповідно штрафних санкцій. Враховуючи все вищенаведене позивач просив, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.11.2018 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Івано-Франківській області від 29.03.2018 №, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість в частині за основним зобов`язанням в розмірі 3259,00 грн., за штрафними санкціями в розмірі 814,75 грн. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Івано-Франківській області від 29.03.2018 №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, в частині за основним зобов`язанням в розмірі 2246,84 грн., за штрафними санкціями в розмірі 561,71 грн. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Івано-Франківській області від 29.03.2018 №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір в частині за основним зобов`язанням в розмірі 187,24 грн., за штрафними санкціями в розмірі 46,81 грн. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Івано-Франківській області від 29.03.2018 №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість в частині за основним зобов`язанням в сумі 35800 грн., за штрафними санкціями в розмірі 8950 грн. Визнано протиправним та скасовано вимогу Головного управління ДФС в Івано-Франківській області від 29.03.2018 № про сплату боргу (недоїмки) по єдиному соціальному внеску в частині в розмірі 2746,14 грн. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДФС в Івано-Франківській області від 29.03.2018 № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в частині в розмірі 274,61 грн.

З таким рішенням суду першої інстанції не погодився як позивач, так і відповідач.

Позивач в апеляційній скарзі посилається на порушенням судом першої інстанції норм матеріального права в частині, якою відмовлено позивачу у задоволені позовних вимог. Просить в частині відмови в позові прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, в решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідач в апеляційній скарзі погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині відмови в задоволені позовних вимог, просить скасувати рішення в частині задоволення позову.

Представник позивач в судовому засіданні підтримує вимоги апеляційної скарги, проти апеляційної скарги відповідача заперечує. В обгрунтування своєї позиції позивач подав додаткові письмові пояснення на апеляційну скаргу ГУ ДФС в Івано-Франківській області де зазначає, що в матеріалах справи знаходяться всі належним чином оформлені первинні бухгалтерські документи, відповідно до яких позивачем включено до податкового кредиту з податку на додану вартість суми ПДВ та до витрат, операції із придбання газу та бензину, а відтак документальні докази щодо їх списання у зв'язку з використанням у господарській діяльності позивача з метою отримання доходу.

Представник відповідача підтримує вимоги апеляційної скарги ГУ ДФС в Івано-Франківській області, проти поданої скарги позивача заперечує.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та всі обставини спору суд апеляційної інстанції апеляційні скарги залишає без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з наступного.

На підставі наказів Головного управління ДФС в Івано-Франківській області від 29.01.2018 року №167 та від 23.02.2018 №280, проведено документальну планову виїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2017 р., дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 р. по 31.12.2017 р., результати якої відображено в акті №193/09-19-13-06/ від 12.03.2018.

Згідно висновків акту перевірки встановлено порушення позивачем: - підпункту 176.1 статті 176, пункту 177.10 статті 177 Податкового кодексу України від 02.12.2010, пункту 6 статті 128 Господарського кодексу України від 16.01.2003, в частині відсутності книги обліку доходів і витрат за період, що перевірявся; - пункту 177.1, пункту 177.2, пункту 177.3, пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року, в результаті чого занижено податок на доходи фізичних осіб від підприємницької діяльності, що підлягає сплаті до бюджету, за період з 01.10.2016 р. по 31.12.2017 р. на 14729,65 грн., в тому числі за період з 01.10.2016 р. по 31.12.2016 р. на 3116,36 грн., за 2017 р. на 11613,29 грн.; - підпункту 296.1.2 пункту 296.1 статті 296 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. в частині не ведення книги обліку доходів за період, що перевірявся; - пункту 292.1 статті 292, пункту 293.3 статті 293, пункту 294.1 статті 294, пункту 295.3 статті 295, пункту 296.3 статті 296 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р., в результаті чого занижено податкові зобов'язання по єдиному податку на загальну суму 1038,26 грн., в тому числі за три квартали 2015 р. на 933,25 грн. та за півріччя 2016 р. на 105,01 грн.; - пункту 46.1 статті 46, підпункту 49.18.2 пункту 49.18 статті 49, пункту 51.1 статті 51, пункту 176 2 статті 176 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 р. із змінами та доповненнями, Порядок заповнення податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку від 13.01.2015 р. №4, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 30.01.2015 року за №111/26556 в частині подання з недостовірними відомостями податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2017 р.; - пункту 4 частини 2 статті 6 Закону України від 08.07.2010 р. №2464 від «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» зі змінами і доповненнями, в результаті чого несвоєчасно подано Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за січень 2015 р.; - частини 4 статті 4, частини 2 частини 5 статті 7, частини 6 статті 8 Закону України від 8 липня 2010 року «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» із змінами і доповненнями, в результаті чого занижено суму єдиного внеску із суми нарахованого чистого оподатковуваного доходу за перевіряємий період на суму 9519,39 грн., в тому числі за період з 01.10.2016 р. по 31.12.2016 р. - 3773 37 грн. за 2017 р. - 5746,02 грн.; - пункту 1 частини 1 статті 4, пункту 1 частини 1 статті 7, абзацу 1 частини 8 статті9, абзацу 4 частини 8 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», в результаті чого занижено суму єдиного внеску із сум заробітної плати, нарахованої особам, які працюють на умовах трудового договору (контракту) за січень 2017 року на 690,98 грн.; - пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 87, пункту 188.1 статті 188, пункту 198.1, пункту 198.2, пункту 198.3, пункту 198.5, пункту 198.6 статті 198, пункту 200.1, пункту 200.2 статті 200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року, у результаті чого занижено податок на додану вартість на суму 51992 грн., у тому числі за лютий 2015 р. - 228 грн., квітень 2015 р. - 39 грн., травень 2015 р. - 85 грн., листопад 2015 р.-319 грн., грудень 2015 р. - 11337 грн., лютий 2016 р. - 833 грн., за квітень 2016 р. - 235 грн., вересень 2016 р. - 2185 грн., травень 2017 р. - 6865 грн., червень 2017 р. - 8825 грн., липень 2017 р. - 3796 грн., серпень 2017 р. - 15031 грн., вересень 2017 р. - 652 грн., жовтень 2017 р,- 1562 грн.; - пункту 187.1 статті 188, пункту 188.1 статті 188, пункту 200.4 «б» статті 200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р., в результаті чого встановлено завищення від'ємного значення різниці між сумою податкових зобов'язань та податкового кредиту, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму 4810 грн.; - пункту 162.1 статті 162, пункту 163.1 статті 163, пункту 177.1, пункту 177.2 пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суму військового збору, що підлягає сплаті до бюджету за перевіряємий період на 1223,86 грн., в тому числі за період з 01.10.2016 р. по 31.12.2016 р. на 259,69 грн., за 2017 р. на 964,17 грн.; - пункту 63.3 статті 63 Податкового кодексу України, а саме не подання заяви про реєстрацію рухомого та нерухомого майна.

За наслідками перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення -№, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в сумі 170 грн.; - №, яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість в розмірі 4800 грн., та штрафними санкціями в розмірі 1202,50 грн.; - №, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, всього в сумі 18412,06 грн., в тому числі за податковими зобов'язаннями в сумі 14729,65 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 3682,41 грн.; - №, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем військовий збір, всього в сумі 1529,83 грн., в тому числі за податковими зобов'язаннями в сумі 1223,86 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 305,97 грн.; - №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість, всього в сумі 64990 грн., в тому числі за податковими зобов'язаннями6 в сумі 51992 гри., за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 12998 грн.; - №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем єдиний податок, всього в сумі 1297,82 грн., в тому числі за податковими зобов'язаннями в сумі 1038,26 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 259,56 грн.; - №, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в сумі 510,00 грн.; - вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 29.03.2018 року №Ф- на суму 9519,39 грн.; - рішення № від 29.03.2018 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на суму 1329,28 грн.;- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 29.03.2018 року № на суму 690,98 грн.; - рішення № від 29.03.2018 про застосування штрафних санкцій на суму 345,49 грн.; - рішення № про застосування штрафних санкцій на суму 170,00 грн.

Позивач вважаючи дії відповідача та наведені висновки Акту перевірки протиправними звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права шляхом: - визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №, яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість, в частині, в розмірі 4798 грн., та штрафними санкціями в розмірі 1199,50 грн.; - визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, в частині, за податковим зобов'язанням в сумі 13469,91 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 3367,48 грн.; - визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем військовий збір, в частині за податковими зобов'язаннями в сумі 1122,49 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 280,62 грн.; - визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість, в частині, за податковими зобов'язаннями в сумі 46731 гри., за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 11682,75 грн.; - вимоги про сплату боргу (недоїмки) по єдиному соціальному внеску від 29.03.2018 року №Ф-, в частині в сумі 8032,56 грн., та рішення - про застосування штрафних санкцій від 29.03.2018 № в частині в сумі 1031,91 грн.

Відповідно до пп. 14.1.36 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Під господарською діяльністю у Господарському кодексі України (стаття 3) розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Обов'язковими ознаками господарської діяльності (згідно наведених приписів ГК України та ПК України) є здійснення її суб'єктами господарювання у сфері суспільного виробництва; вона спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг; результати зазначеної діяльності - продукція, роботи чи послуги - мають вартісний характер і цінове вираження.

Господарська діяльність здійснюється у загальній економічній сфері, а тому має суто економічні властивості, що неможливе без вартісної оцінки і взаємооцінки, еквівалентності обміну, відповідних обчислень і розрахунків. Тому така ознака результатів господарської діяльності, як цінова визначеність, наявна в абсолютній більшості випадків, хоча в некомерційній господарській діяльності можливе безкоштовне надання результатів останньої. (При цьому, сформульоване в ГК України визначення господарської діяльності є загальним і має застосовуватися в усіх випадках, а визначення, наведене в ПК України, - лише у сфері дії цього Закону з урахуванням загального визначення). Виходячи з наведеного, аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту.

Про відсутність реального характеру відповідних операцій можуть свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема, про наявність таких обставин: - неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності; - відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів; - облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов'язані з виникненням права на податковий кредит або бюджетне відшкодування, якщо для даного виду діяльності також потрібне здійснення і облік інших господарських операцій; - здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку.

Згідно п. 44.1 ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до вимог п. 58.1 ст. 58 Податкового кодексу України (далі - ПКУ), якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт, зокрема, завищення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків, контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

Порядок надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затверджено наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 №1204 (далі - Порядок №1204).

Пунктом 1 Порядку №1204 визначено, що у випадках, якщо дані перевірки результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про завищення від'ємного значення суми ПДВ платника податків, яка заявлена у податкових деклараціях, уточнюючих розрахунках, контролюючий орган визначає зменшення від'ємного значення суми податку на додану вартість, і складає податкове повідомлення-рішення.

Якщо контролюючий орган під час перевірки встановлює факт завищення платником податку від'ємного значення сум ПДВ, яке залишилося непогашеним станом на 1 липня 2015 року в податковій звітності з податку на додану вартість, що призвело до завищення суми податку, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначеної п. 200 прим.1.3 ст. 200 прим.1 ПКУ, до такого платника податку, крім штрафів, передбачених ст. 123 ПКУ, застосовується штраф у розмірі 10 відсотків суми завищення від'ємного значення.

До від'ємного значення належить від'ємне значення сум податку на додану вартість, що залишилося непогашеним станом на 1 липня 2015 року, що обліковується в податковій звітності з ПДВ та включає: - від'ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду; - непогашене від'ємне значення попередніх звітних (податкових) періодів на кінець поточного звітного (податкового) періоду.

Штрафні санкції, передбачені ст. 123 ПКУ, застосовуються у випадках, якщо за результатами перевірки зменшено залишок від'ємного значення ПДВ та внаслідок цього зменшено суму бюджетного відшкодування або донараховано суму податкового зобов'язання з ПДВ.

Відповідно до наданого податковим органом детального розрахунку податкових зобов'язань та штрафних санкцій по податковому повідомленні-рішенні № від 29.03.2018 сума завищення згідно встановлених в акті перевірки порушень становить 4810 грн. та штрафна санкція (25%) - 1202,50 грн., зокрема: 12 грн., та 3 грн., штрафна санкція (25%) включення до складу податкового кредиту у листопаді 2017 суму ПДВ по податковій накладній №291181 від 30.11.2017 та не врахування розрахунку коригування (вказана сума не оскаржується позивачем), 1539 грн., та 384,75 грн., штрафна санкція (25%) - використання паливно-мастильних матеріалів (бензину та газу), не пов'язаних з веденням господарської діяльності позивача, 3259 грн., та 814,75 грн., штрафна санкція (25%) - використання мобільних телефонів та аксесуарів до них, не пов'язаних з веденням господарської діяльності позивача.

Сума, що оскаржується позивачем згідно вказаного податкового повідомлення - рішення становить 4798 грн., та штрафна санкція (25%) - 1199,50 грн.

Відповідно до розрахунку податкових зобов'язань та штрафних санкцій по податковому повідомленні-рішенні № від 29.03.2018 в розрізі встановлених податковим органом порушень становить 51992 грн. та штрафна санкція (25%) - 12998 грн., зокрема: 833 грн., та 208,25 грн., штрафна санкція (25%) - не включення до складу податкових зобов'язань у лютому 2016 суми ПДВ по податковій накладній №17 від 02.02.16 (вказана сума не оскаржується позивачем), 4428 грн., та 1107 грн., штрафна санкція (25%) - використання продуктів харчування не пов'язаних з веденням господарської діяльності ФОП (не оскаржується позивачем), 10931грн., та 2732,75 грн., штрафна санкція (25%) - використання паливно-мастильних матеріалів (бензину та газу), не пов'язаних з веденням господарської діяльності позивача, 4800грн., та 1200 грн., штрафна санкція (25%) - використання мобільних телефонів та аксесуарів до них, не пов'язаних з веденням господарської діяльності ФОП, 31000 грн., та 7750грн., штрафна санкція (25%) - віднесення до складу податкового кредиту сум ПДВ, сплачених за операціями з придбання напівпричепів.

Таким чином сума, що оскаржується позивачем згідно вказаного податкового повідомлення - рішення становить 46731грн., та штрафна санкція (25%) - 11682,75 грн.

Окрім зазначеного перевіркою повноти визначення податкового кредиту за період з 01.01.2015 по 31.12.2017 встановлено завищення задекларованих фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 у рядку 10 «придбання, виготовлення, будівництво, спорудження, створення з податком на додану вартість на митній території України товарів/послуг та необоротних активів з метою їх використання виключно у межах господарської діяльності платника» показників у сумі 55969 грн. Податковим органом встановлено, що ОСОБА_4 відносив до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість у складі ціни товарів, які не пов`язані з господарською діяльністю, а саме: 1) продукти харчування, придбані у ТОВ «Метро Кеш Енд Кері Україна» на загальну суму ПДВ 4428 грн.; 2) паливно-мастильні матеріали, придбані у ТзОВ «Нафтотрейд Ресурс», а саме бензин 92, бензин 95 та газ на загальну суму 12740 грн.; 3) мобільні телефони та аксесуари до них, придбані у ТзОВ «Розетка» на загальну суму 8059 грн.; 4) та віднесення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 до податкового кредиту суми ПДВ, сплачених за операціями з придбання напівпричепа KRONE SDP27 2003р.в. WIN НОМЕР_3 , придбаного у ТзОВ «Фреш Моб» у сумі ПДВ 10000 грн., напівпричепа марки KOGEL, SNCO 24P/90/1.110 № кузова НОМЕР_4 у сумі ПДВ 14167 грн., придбаних у ТзОВ «Тирба» як майна в якості основних фондів та зареєстрованих на громадянина ОСОБА_4, а не на фізичну особу-підприємця ОСОБА_4

Окрім зазначеного судом встановлено, що 12.09.2016 між ТОВ «Нафтотрейд Ресурс» і фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 укладено договір №ПК-07373 поставки партіями з використанням паливних карток.

Згідно умов договору постачальник зобов`язується передавати у власність покупця товари, а покупець зобов`язується приймати у власність товари (послуги) та оплачувати їх вартість на умовах, передбачених даним договором. Договором визначено поняття паливної картки як технічного засобу отримання покупцем (довіреною особою) у власність згідно умов договору товарів, отримання послуг.

Отримання поставки партіями з використанням паливних карток підтверджується актом приймання-передачі №1, укладеного між позивачем та ТОВ «Нафтотрейд Ресурс», відповідно до якого було передано паливні картки у кількості 23 штуки. На підтвердження господарських відносин між сторонами позивачем надано видаткові накладні, які долучені до матеріалів справи.

Позивачем, як доказ використання газу та бензину у господарській діяльності, надано акти на списання. Позивачем зокрема зазначено, що бензин використовується для додавання в зимовий період до дизельного палива, а також для миття та знежирення перед ремонтом агрегатів, вузлів та деталей транспортних засобів від олійно-грязових та асфальтно-смолистих відкладень. Газ використовувався для роботи газового різака для різання нагрівання металевих виробів при ремонті транспортних засобів. Згідно наданих письмових пояснень за підписом позивача, для здійснення господарської діяльності з метою отримання доходу позивачем використано всього газу в кількості 2330.98 л. Доцільність додавання в зимовий період бензину в дизельне паливо та використання газу в автомобільному господарстві позивач обґрунтовує листом - рекомендацією від 03.01.2015 наданого ОСОБА_7 (диплом серія НОМЕР_5 від 30.06.2014, спеціальність «Автомобілі та автомобільне господарство», кваліфікація інженер-механік). Позивачем, на підставі доповідних записок від 12.12.2014, 12.12.2014, 22.12.2014 листа - рекомендації від 03.01.2015, видано наказ №1/Д від 04.01.2015, яким дозволено додавати при необхідності бензин в дизельне паливо в зимовий період в межах 0,01-0,03л на 1 л. дизельного палива за умови виявлення ознак замерзання палива. На підставі доповідної записки від 03.01.2015, позивачем видано наказ №2/Д від 04.01.2015, яким дозволено забезпечувати господарську діяльність газом (пропан-бутан) в мінімальній кількості 170 л на місяць (що в перерахунку складає 33.76 м3) для роботи різака типу РЗ «Донмет» 300. Крім того, на підставі доповідної записки від 03.01.2015, листа - рекомендації від 03.01.2015, позивачем видано наказ №3/Д від 04.01.2015, яким дозволено використання бензину для миття та знежирення перед ремонтом агрегатів, вузлів та деталей транспортних засобів від олійно-грязових та асфальтно-смолистих відкладень. Окрім наведеного позивачем, відповідно до наказу №20-ОЗ від 26.12.2014, введено в експлуатацію різак РЗ «Донмет» 300П.

На підтвердження використання бензину у господарській діяльності, зокрема необхідності знежирення та промивання агрегатів, вузлів і деталей транспортних засобів перед ремонтом, очищення від іржі, накипу і нагару позивачем надано копії окремих сторінок (аркушів) методичної літератури, а саме: навчального посібника за редакцією ОСОБА_8 «Ремон автомобілів» (сторінки 1,2,3,4,5,128) та «Експлуатація і ремонт» Iveko EuroStar, видавництво «Терція» (сторінки 1,2,3,125,126,129,137,153,173). Позивачем зазначено, що окрім бухгалтерського обліку придбання та списання палива, ним здійснюється управлінський контроль за придбанням та використання палива у власному електронному кабінеті на веб-сайті продавця палива, де можна відслідкувати скільки та за якою старт-карткою отримано паливо на АЗС. На підтвердження придбання газу та бензину за період 01.01.2015 по 30.09.2016 надано копії видаткових накладних виданих постачальниками ТОВ «Вог Рітейл » та ТзОВ «Нафтотрейд Ресурс», що містяться в матеріалах справи.

Між позивачем та ТОВ «Нафтотрейд Ресурс» укладено договір щодо поставки товарів партіями з використання старт-карток від 01.02.2016 НОМЕР_6. Сторонами погоджено визначення терміну «старт-картка», термін «РОS-термінал», термін «чек РОS-терміналу», визначено звітний період - місяць. Умовами постачання товарів за умовами договору визначено, що за результатами звітного періоду постачальником складається та надається покупцю зведена видаткова накладна та зведена податкова накладна. Визначено, що покупець зобов'язаний лише протягом трьох місяців зберігати чеки РОS-терміналу, отримані після проведення операції старт-карти через РОS-термінали встановлені на АЗС. Покупець має право отримувати інформацію щодо операцій з використанням старт-карт та вимагати проведення звірки взаєморозрахунків.

Долучені до матеріалів справи видаткові накладні, платіжні доручення, акти на списання ТМЦ, ТТН за період 2015-2017 позивач вважає такими, що підтверджують витрати щодо придбання списання газу та бензину, які безпосередньо пов'язані з веденням господарської діяльності та отримання доходу, а отже ним правомірно сформовано податковий кредит та витрати, що пов'язані з придбанням газу та бензину.

Надані позивачем первинні бухгалтерські документи видаткові накладні, платіжні доручення, акти на списання ТМЦ, ТТН підтверджують понесені позивачем витрати щодо придбання паливо-мастильних матеріалів бензину та газу у відповідних обсягах та періодах, однак не доводять понесення витрат щодо їх придбання з метою використання у господарській діяльності позивача у перевіряємому періоді.

Стосовно посилання позивача на лист-рекомендацію, щодо доцільності додавання в зимовий період бензину в дизельне паливо та використання газу в автомобільному господарстві від 03.01.2015 наданого ОСОБА_7, як фахівця в галузі автомобільного господарства, то такий не є належним доказом, що вказував би на необхідність такого додавання, носить рекомендаційний характер. Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не надано будь яких доказів які б вказували на вказівку чи рекомендацію заводу виробника транспортних засобів, що використовуються у господарській діяльності позивача, на необхідність під час експлуатації таких в зимовий період, додавати до дизпалива бензин у відповідних пропорціях з метою уникнення його загущення.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів, що вказували б на використання придбаного бензину та газу в господарській діяльності ФОП, зокрема для ремонту транспортних засобів, не деталізовано які саме ремонтні роботи здійснено їх кількість, період здійснення таких робіт, яких саме транспортних засобів, та об'єми використаного газу та бензину при виконанні таких ремонтних робіт. Згідно технічних характеристик різака РЗ «Донмет» 300 А та різака РЗ «Донмет» 300 П зазначено тип палива - пропан-бутан в той же час згідно наданих та наявних у матеріалах справи документах позивачем придбавався для використання як паливо для газових різаків «Донмет» газ LPG Mustang.

Щодо доповідних записок про необхідність додавання бензину до дизпалива та необхідності використання бензину та газу для ремонту транспортних засобів, які не були надані позивачем під час проведення перевірки, наданих представниками позивача в судовому засіданні, судом апеляційної інстанції не береться до уваги оскільки такі не надавались під час проведення перевірки, доказів зворотного позивачем та його представниками не надано.

Враховуючи наведене суд приходить до висновку про обґрунтованість висновків податкового органу щодо не підтвердження використання позивачем в господарській діяльності паливно-мастильних матеріалів зокрема бензину А95, А92 та газу LPG Mustang.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджується матеріалами справи, та відображено у Акті перевірки, відповідно до представлених у ході проведення перевірки первинних бухгалтерських документів ФОП ОСОБА_4 протягом 2017 року придбано у ТОВ «Розетка.УА», мобільні телефони та аксесуари до них, та послуги організації їх доставки, всього на загальну суму 46322 грн., в тому числі ПДВ - 7720,33 грн. Факт придбання мобільних телефонів та аксесуарів у ТОВ «Розетка.УА» підтверджується первинними бухгалтерськими документами, які долучені до матеріалів справи (т.1 а.с.170-188).

Крім того, фізична особа-підприємець ОСОБА_4 протягом 2017 року придбано у ТОВ Об'єднана торговельна компанія «Європлюс» відеорестратор та послуги організації його доставки на загальну суму 2032,00 грн., в тому числі ПДВ, що підтверджується - видатковою накладною №2479856 від 29.11.17 на загальну суму 1992,00 грн., в тому числі ПДВ - 332,00 грн., актом надання послуг №2479856 від 29.11.17 на суму 40,00 грн., в тому числі ПДВ, рахунком на оплату НОМЕР_7 від 24.11.17 та платіжним дорученням №3320 від 27.11.17 всього на суму 2032 грн., в тому числі ПДВ.

Відтак, підставою для формування податкового кредиту фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 за операціями з придбання мобільних телефонів та аксесуарів до них, у відповідних податкових періодах були податкові накладні, які зареєстровані Єдиному реєстрі податкових накладних, продавцем ТОВ «Розетка.УА».

Підставою для формування податкового кредиту фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 за операціями з придбання відеореєстратора була податкова накладна від 27.11.2017 №7257 на суму 2032 грн., в тому числі ПДВ, яка зареєстрована Єдиному реєстрі податкових накладних, продавцем ТОВ Об'єднана торговельна компанія «Європлюс».

Суд погоджується з твердженнями позивача щодо безпідставності висновків наведених у Акті перевірки про нарахування податкового зобов'язання з податку на додану вартість всього в сумі 31000,00 грн., у зв'язку із завищення сум податкового кредиту з податку на додану вартість за господарськими операціями, проведеними позивачем з ТОВ «Фреш Моб» та ТзОВ «Тирба», пов'язаними із придбанням напівпричепів.

Судом встановлено, що 02.12.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФрешМоб» (продавець) і фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 (покупець) укладено договір №25 купівлі продажу транспортного засобу, а саме напівпричіп KRONE SDP27 2003 р.в. WIN НОМЕР_3 в кількості 1 штука вартістю 60000,00 грн. Факт придбання напівпричепа позивачем підтверджується актом приймання-передачі транспортних засобів від 04.12.2015 року, рахунком на оплату №45 від 02.12.2015 року, видатковою накладною №77 від 04.12.2015 року, платіжним дорученням №2199 від 09.12.2015 на суму 60000 грн.

09.08.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Тирба» (продавець) і фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 (покупець) укладено договір №6529/2017/323 купівлі продажу транспортного засобу, а саме напівпричіп KOGEL SNCO 24P/90/1/110, 2005 року випуску, номер НОМЕР_4 в кількості 1 штука вартістю 85 000 грн.

Факт придбання даного напівпричепа позивачем підтверджується актом приймання-передачі транспортних засобів від 09.08.2017 року, рахунком на оплату №00038 від 08.08.2017 року, видатковою накладною №00320 від 09.08.2017 року, платіжним дорученням №3163 від 08.08.2017 на суму 85 000 грн.

22.06.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Тирба» (продавець) і фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 (покупець) укладено договір №6529/2017/242 купівлі продажу транспортного засобу, а саме напівпричіп KOGEL SNCO 24P, 2004 року випуску, номер НОМЕР_8 в кількості 1 штука вартістю 41 000 грн. На підтвердження напівпричепа позивачем надано акт приймання-передачі транспортних засобів від 22.06.2017 року, рахунком на оплату №00027 від 22.06.2017 року, видатковою накладною №00241 від 22.06.2017 року, платіжним дорученням №3111 від 22.06.2017 на суму 41000,00 грн.

Підставою для формування податкового кредиту ФОП ОСОБА_4 за операціями з придбання напівпричепів є зазначені вище податкові накладні, які зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних. Судом встановлено, та не заперечувалося відповідачем, що напівпричепи використовуються позивачем для надання послуг з перевезення вантажів по Україні, про що свідчать відповідні товарно-транспортні накладні, які надані в повному обсязі під час перевірки та містяться в матеріалах адміністративної справи.

Транспортні засоби реєструються за їх власниками (фізичними чи юридичними особами), а реєстрація транспортних засобів, що належать фізичній особі-підприємцю реєструється за ним як фізичною особою. Тому у свідоцтві про реєстрацію транспортних засобів зазначатися власник фізична особа. При цьому неможливість зазначення при державній реєстрації транспортних засобів фізична особа-підприємець не позбавляє права таких осіб на податковий кредит за операціями з придбання транспортних засобів, якщо були дотримані умови його формування, визначені Податковим кодексом України. Зазначене кореспондується з нормами чинного законодавства, яке регламентує право власності фізичних осіб, уточнюючи його, та не обмежує можливості використовувати транспортні засоби у підприємницькій діяльності для реалізації прав власника.

Податковим законодавством не встановлено особливих умов для формування податкового кредиту для фізичних осіб - суб'єктів господарювання, зареєстрованих платниками податку.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що перевіркою безпідставно встановлено завищення податкового кредиту в сумі 31000 гри., відтак заниження податкового зобов'язання з податку на додану вартість на 31000 гри., та застосування штрафних санкцій в сумі 7750 грн.

Положеннями пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, на які посилався податковий орган як на підставу винесення спірного податкового повідомлення-рішення, надано право платнику податків віднести до складу податкового кредиту, серед іншого, сум податку на додану вартість, що сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання товарів та послуг. Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу).

Враховуючи вищенаведене, є правомірним відображення у складі податкового кредиту сум податку на додану вартість на підставі податкових накладних, що представлені у ході проведення перевірки, за господарськими операціями з придбання, мобільних телефонів та аксесуарів до них у ТОВ «Розетка. УА», відеореєстратора у ТОВ Об'єднана торговельна компанія «Європлюс», напівпричепів у ТОВ «Фреш Моб» та ТзОВ «Тирба», в порядку та на підставі вищевикладених вимог Податкового кодексу України.

Відповідно до наданого податковим органом детального розрахунку податкових зобов'язань та штрафних санкцій по податковому повідомленні-рішенні № від 29.03.2018 в розрізі встановлених податковим органом в акті перевірки порушень становить 14729,65 грн., та штрафна санкція (25%) - 3682,41 грн. Таким чином сума, що оскаржується позивачем згідно вказаного податкового повідомлення - рішення становить 13469,91 грн., та штрафна санкція (25%) - 3367,48грн.

Детального розрахунку податкових зобов'язань та штрафних санкцій по податковому повідомленні-рішенні № від 29.03.2018 в розрізі встановлених податковим органом порушень становить 1325,24 грн. та штрафна санкція (25%) - 305,97 грн.

Порядок оподаткування доходів, отриманих підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, врегульовано ст.177 ПКУ.

Відповідно до цієї статті об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Загальний оподатковуваний дохід - це виручка, отримана від провадження підприємницької діяльності.

Відповідно до п. 177.1, 177.2, 177.4 ст. 177 ПК України доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 ПК України. Об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця. До переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Виключний перелік витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів фізичною особою - підприємцем, міститься в п. 177.4 статті 177 ПКУ.

Відповідно до Закону України від 21 грудня 2016 р. «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» внесено зміни до п. 177.3 та п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України (далі - ПКУ) в частині включення до витрат фізичними особами - підприємцями, які перебувають на сплаті інших податків та зборів.

Згідно з внесеними змінами, які набрали чинності 1 січня 2017 року, відповідно до пп. 177.3.1 п. 177.3 ст. 177 ПКУ не включаються до доходу фізичної особи - підприємця суми акцизного податку з реалізованих суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Відповідно до пп. 177.4.3 п. 177.4 ст. 177 ПКУ до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів належать суми податків, зборів, які пов'язані з проведенням господарської діяльності фізичної особи - підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на майно); суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою -підприємцем, одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, які пов'язані з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця.

Не включаються до складу витрат відповідно до пп. 177.4.5 п. 177.4 ст. 177 ПКУ наступні витрати: витрати, не пов'язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою-підприємцем; витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації; витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених ст. 177 ПКУ; документально не підтверджені витрати.

В ході проведення перевірки податковим органом встановлено, що основним видом діяльності ФОП є вантажний автомобільний транспорт. ФОП використовує у своїй господарській діяльності транспортні засоби та списує паливно-мастильні матеріали, а саме дизпаливо на підставі подорожних листів.

ФОП ОСОБА_4 у перевіряємому періоді до вартості документально підтверджених витрат, віднесено суми, зазначені в накладних, податкових накладних на придбання бензину 92,бензину 95 та газу в загальній кількості 5001,88 л. на суму 62350,37 грн., які безпосередньо не пов'язані з отриманням доходу.

Податковим органом встановлено порушення ФОП ОСОБА_4, пп.177.4.5 п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України. У перевіряємому періоді, у податковій звітності до вартості документально підтверджених витрат, пов'язаних з господарською діяльністю, віднесено суми зазначені в накладних, податкових накладних на придбання товарів які безпосередньо не пов'язані з господарською діяльністю та отриманням доходу на загальну суму 62350,37 грн., в тому числі за період з 01.10.2016 по 31.12.2016 - 10554,81 грн., за 2017 - 51795,56 грн., чим на вказану суму завищено вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей та на вказану суму занижено суму чистого оподаткованого доходу у відповідних звітних періодах.

Суд погоджується з наведеними твердженнями та встановленими податковим органом під час проведення перевірки, порушеннями з врахуванням висновків суду встановлених під час розгляду вказаної адміністративної справи, що наведені вище, з огляду на те, що документально не підтвердження зв'язку придбання паливно-мастильних матеріалів бензину та газу з господарською діяльністю позивача.

Відповідно до змін, внесених до ст. 177 Податкового кодексу України, Законом України від 21 грудня 2016 року № 1797-VIII фізичні особи-підприємці на загальній системі оподаткування отримали право за власним бажанням включати до витрат амортизаційні відрахування з відповідним веденням окремого обліку таких витрат.

Зокрема, згідно з пп. 177.4.6 п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України підприємці мають право (за власним бажанням) включати до складу витрат, пов'язаних з провадженням їх господарської діяльності, амортизаційні відрахування з відповідним веденням окремого обліку таких витрат. При цьому амортизації підлягають: витрати на придбання основних засобів та нематеріальних активів; витрати на самостійне виготовлення основних засобів.

Не підлягають амортизації та повністю включаються до складу витрат звітного періоду витрати на: проведення ремонту, реконструкції, модернізації та інших видів поліпшення основних засобів; ліквідацію основних засобів (у частині залишкової вартості).

Згідно індивідуальної податкової консультації ДФС України від 29.06.2017 р. №894/0/99-99-13-01-02-14/ІПК зазначила, що фізична особа-підприємець на загальній системі оподаткування, починаючи з 01.01.2017 має право (за власним бажанням) включати до складу витрат, пов'язаних з провадженням їх господарської діяльності, амортизаційні відрахування, з вартості придбаних основних засобів та нематеріальних активів або самостійно виготовлених основних засобів, за наявності підтверджуючих на здійснення таких витрат документів.

Таким чином, фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 за власним бажанням включено до складу витрат, пов'язаних з провадженням його господарської діяльності, амортизаційні відрахування в сумі 12482,46 грн., з відповідним веденням окремого обліку таких витрат, з представленням до перевірки первинних бухгалтерських документів (якими документально підтверджуються понесені витрати на придбання основних засобів та нематеріальних активів) та регістрів (відомостей) бухгалтерського обліку щодо нарахування амортизації в сумі 12482,46 грн.

Отже, враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції погоджується з твердженнями позивача щодо безпідставності нарахування податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 2246,84 грн., та застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 561,48 грн., згідно податкового повідомлення-рішення від 29.03.2018 № та податкового зобов'язання з військового збору в сумі 187,24 грн., та штрафної (фінансової) санкції в сумі 46,81 грн., згідно податкового повідомлення-рішення від 29.03.2018 № .

Відповідно до наданого відповідачем детального розрахунку податкових зобов'язань та штрафних санкцій по вимозі про сплату боргу від 29.03.2018 № в розрізі встановлених податковим органом порушень, становить 9519,39 грн., зокрема: 1486,83 грн. - заниження загального оподаткованого доходу у 2016 (не оскаржується позивачем), 2746,14 грн. - включення до складу витрат амортизаційних відрахувань по напівпричепам, смартфонам (мобільним телефонам) та відеореєстратору, 5286,42 грн. - включення до складу витрат придбання паливно-мастильних матеріалів (бензину та газу), не пов'язаних з веденням господарської діяльності позивача. Таким чином сума, що оскаржується позивачем згідно вказаної вимоги про сплату боргу становить 8032,56 грн.

Детального розрахунку податкових зобов'язань та штрафних санкцій по рішенні про застосування штрафних санкцій № від 29.03.2018 в розрізі встановлених податковим органом порушень, становить 1329,28 грн., зокрема: 297,37 грн., штрафна санкція (20%) - заниження загального оподаткованого доходу у 2016 (не оскаржується позивачем), 274,61 грн. штрафна санкція (10%) за 2017 рік - включення до складу витрат амортизаційних відрахувань по напівпричепам, смартфонам (мобільним телефонам) та відеореєстратору, 457,30 грн., штрафна санкція (20% за 2016 рік), 300 грн., штрафна санкція (10% за 2017 рік) - включення до складу витрат придбання паливно-мастильних матеріалів (бензину та газу), не пов'язаних з веденням господарської діяльності позивача. Таким чином сума, що оскаржується позивачем згідно вказаного рішення про застосування штрафних санкцій становить 457,30 грн. , штрафна санкція (20% за 2016 рік), 574,61 грн., штрафна санкція (10% за 2017 рік).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Абзацом 3 п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» встановлено, що фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців) є платниками єдиного внеску.

Відповідно до абз. 1 п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок нараховується для платників, зазначених, зокрема, у пункті 4 частини 1 цього Закону (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць.

Враховуючи наведене та висновків суду встановлених під час розгляду вказаної адміністративної справи, суд погоджується з твердженнями позивача та вважає, що рішення Головного управління ДФС в Івано-Франківській області від 29.03.2018 № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в частині в розмірі 274,61 грн. є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Підсумовуючи викладене суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апелянтів висновків суду першої інстанції не спростовують, та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Порушень норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст.242, 243, 268, 286, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційні скарги Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області та фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.11.2018 у справі № 809/650/18- без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. І. Запотічний
В. П. Сапіга
Повне судове рішення складено 02 квітня 2019 року.