Справа № 460/382/19
Суддя: Друзенко Н.В.
Дата ухвалення: 2019-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

21 березня 2019 року м. Рівне №460/382/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Друзенко Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доКостопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області
про зобов'язання вчинення певних дій., -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Костопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про зобов'язання врахувати у пільговий стаж роботи період з 01.01.1992 по 17.12.1998 при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2 відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Після усунення недоліків позовної заяви, ухвалою від 21.02.2019 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

На обґрунтування позовних вимог вказано, що працювала на посаді телефоніста з липня 1985 року по лютий 2007, має необхідний стаж роботи на посаді зі шкідливими умовами праці за Списком №2, що дає їй право на призначення пенсії на пільгових умовах. У зв'язку з цим позивач звернулася до відповідача з заявою про призначення їй пенсії. Однак органом Пенсійного фонду було відмовлено у призначенні пільгової пенсії, оскільки Департамент соціального захисту населення не підтвердив якість проведення атестації робочих місць, а тому відповідач не має можливості врахувати у пільговий стаж роботи період з 01.01.1992 по 17.12.1998. Вважає дії відповідача щодо відмови у призначення пенсії з таких підстав протиправними, оскільки нею було подано всі необхідні документи для призначення пенсії. За таких обставин, сторона позивача просила позов задовольнити повністю.

19.03.2019 на адресу суду надійшов відзив Костопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області на позовну заяву (а.с.23-24). На обґрунтування своїх заперечень відповідач зазначив, що оскільки Департамент соціального захисту населення не підтвердив якість проведення атестації робочих місць згідно з наказом від 03.03.1994 №89 немає можливості врахувати у пільговий стаж роботи період з 01.01.1992 по 17.12.1998. З огляду на це, згідно з поданими позивачем документами не достатньо пільгового стажу для призначення їй пенсії за Списком №2. За таких обставин, сторона відповідача просила в задоволенні позову відмовити повністю.

Розглянувши позовну заяву та відзив на неї, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд встановив наступне.

24.04.2018 ОСОБА_1 звернулася до Дубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області з заявою про призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2.

Листом №3551/05 від 31.10.2018 Костопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області повідомило, що згідно з наказом №89 від 03.03.1994 затверджено списки робочих місць, які згідно з матеріалами атестації мають право на пенсію по старості на пільгових умовах та списки робочих місць, де за умовами і характером праці згідно з чинним законодавством надається право отримувати компенсації. Робочим місцем, що дає право виходу на пенсію по старості на пільгових умовах вважати професію телефоніста (50 років). Оскільки Департамент соціального захисту населення не підтвердив якість проведення атестації робочих місць згідно з наказом №89 від 03.03.1994 не має можливості врахувати у пільговий стаж роботи період з 01.01.1992 по 17.12.1998 (наступна атестація робочих місць проведена згідно з наказом №215 від 18.12.1998, в якому є в наявності перелік робочих місць і не потребує оцінки якості проведення). Зазначено, що таким чином, згідно з поданими документами не достатньо пільгового стажу для призначення пенсії за Списком №2 (а.с.14).

Не погоджуючись з правомірністю дій відповідача щодо відмови врахувати у пільговий стаж роботи період з 01.01.1992 по 17.12.1998 при призначенні пенсії, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058) та Закон України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII від 05.11.1991 (далі - Закон №1788).

Відповідно до статті 26 Закону №1058-ІV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з пунктом 2 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV особам, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом №1788.

Умови призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 визначено пунктом "б" статті 13 Закону №1788.

Так, відповідно до пункту "б" статті 13 цього Закону право па пенсію за віком мають працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Аналогічну за змістом норму вміщує і стаття 144 розділу XIV-1 Закону №1058.

Відповідно до п.2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 визначено перелік документів, необхідних для призначення пенсії, що подаються до органу Пенсійного фонду України.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

В період роботи позивача телефоністкою довідкової служби міської телефонної мережі Костопільського районного вузла зв'язку (який в подальшому був реорганізований в Костопільський районний вузол електрозв'язку "Костопільрайтелеком" та в Центр електрозв'язку №4) діяли списки, затверджені затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 за №1173, постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162, постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36.

За Постановою №1173 телефоністи мінміських телефонних станцій, переговорных пунктів з цілодобовою дією і міських телефонних станцій ємністю від 300 номерів і вище включені до Списку №2, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення (розділ XXXI).

Також за Постановою №162 до Списку №2 включені: 093 - телефоністи міжміського телефонного зв'язку, що постійно працюють з мікротелефонною гарнітурою (пристроєм) на міжміських, замовних, довідкових комутаторах і на переговорних пунктах з цілодобовою дією; 095 - телефоністи місцевого телефонного зв'язку міських телефонних станцій ємністю від 300 номерів і вище; 096 - телефоністи довідкової служби міської телефонної мережі.

Зайнятість позивача повний робочий день на відповідних роботах підтверджена уточнюючою довідкою про характер роботи і умови праці, що визначають право на пенсію на пільгових умовах №106 від 29.01.2018, яка видана ПАТ "Укртелеком" Рівненська філія про те, що ОСОБА_1 дійсно працювала телефоністом міжміського телефонного зв'язку з 19.07.1985 по 03.04.1988. Згідно з довідкою позивач працювала протягом повного робочого дня (з 36- годинним робочим тижнем), інших робіт не виконувала. З 04.04.1988 ОСОБА_1 переведена телефоністом довідкою служби міської телефонної мережі Костопільського районного вузла зв'язку, в подальшому реорганізованого в Костопільській районний вузол електрозв'язку "Костопільрайтелеком" та в Центр електрозв'язку №4 (м.Костопіль), працювала на займаній посаді по 02.04.2000, постійно працювала з мікротелефонною гарнітурою (пристроєм) на міжміських, замовних, довідкових комутаторах і на переговорних пунктах з цілодобовою дією на протязі повного робочого дня (з 36-годинним робочим тижнем), інших робіт не виконувала (а.с.13).

Відповідно до положення ст.48 КЗпП України, статті 62 Закону №1788 та пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у них, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, трудова книжка є основним документом, що підтверджує пільговий стаж роботи працівника.

Як свідчать записи трудової книжки позивача, з 19.07.1985 ОСОБА_1 прийнята телефоністом міжнародного переговорного пункту та з 16.02.2007 звільнена за угодою сторін (а.с.9-11).

Згідно з п.п.1, 2, 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого Постановою КМУ №442 від 01.08.1992 року, атестація робочих місць за умовами праці проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форми власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров'я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому. Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на здоров'я й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах. Атестація проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років.

Атестація проводиться згідно з цим Порядком та методичними рекомендаціями щодо проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01 вересня 1992 року №41.

Відповідно до зазначених нормативних актів, основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій щодо проведення атестації робочих місць за умовами праці періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.

З наведених норм слідує, що обов'язок проведення атестації робочих місць виник після 21 серпня 1992 року, його проведення покладено на керівників підприємств і проводиться не рідше одного разу на 5 років.

Відповідно до уточнюючої довідки про характер роботи і умови праці, що визначають право на пенсію на пільгових умовах №106 від 29.01.2018, яка видана ПАТ "Укртелеком" Рівненська філія, по результатах атестації робочих місць за умовами праці наказом Костопільського райвузла зв'язку від 03.03.1994 №89 підтверджене право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №2 за професією "телефоніст". Наказом Центру електрозвязку №4 (м.Костопіль) Рівненської дирекції УДПЕЗ "Укртелеком" "Про результати атестації робочих місць за умовами праці для визначення права працівників на пільгове пенсійне забезпечення, інші пільги та компенсації передбачені чинним законодавством по Костопільському Центру електрозв'язку №4" від 18.12.1998 №215 підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за професією "телефоніст довідкової служби" (а.с.13).

Вказане підтверджує проведення своєчасної атестації робочих місць за умовами праці відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого Постановою КМУ №442 від 01.08.1992.

Також до матеріалів справи відповідачем долучено виписку із наказу №89 від 03.03.1994, відповідно до якого наказано затвердити списки робочих місць, які згідно з матеріалами атестації мають право на пенсію по старості на пільгових умовах та списки робочих місць, де за умовами і характером праці згідно з чинним законодавством надається право отримувати компенсації. Робочим місцем, що дає право виходу на пенсію по старості на пільгових умовах вважати професію телефоніста (а.с.24).

Таким чином, наявні в матеріалах справи докази підтверджують роботу позивача за Списком №2, що надає право, зокрема, на включення періоду роботи позивача телефоністом до стажу на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

При цьому, суд відхиляє доводи відповідача щодо відсутності підстав для врахування періоду роботи з 01.01.1992 по 17.12.1998 до пільгового стажу роботи позивача.

Суд вважає, що, в даному випадку, позивач не може бути позбавлена свого права на призначення пільгової пенсії у зв'язку з не підтвердженням Департаментом захисту населення якості проведення атестації робочих місць згідно з наказом №89 від 03.03.1994, тобто у зв'язку з обставинами, що виникли не з вини позивача, та на які вона не могла вплинути. Зі свого боку, позивач вчинила всі необхідні для призначення пенсії дії та надала всі документи для врахування до пільгового стажу періоду роботи на посаді телефоніста, а відтак, не може нести тягар відповідальності за оформлення результатів проведення атестації робочих місць належним чином.

Крім того, суд зазначає, що дії Управління при відмові у врахуванні спірного періоду роботи до пільгового стажу позивача є непропорційними заявленій легітимній меті, тому їх не можна вважати такими, які вчинені обґрунтовано, добросовісно та розсудливо. Адже відповідач у даному випадку не врахував той факт, що позивач позбавлена можливості надати інші документи, а Департамент соціального захисту населення у своїх відповідях на запит органу Пенсійного фонду про підтвердження якості проведення атестації робочих місць за умовами праці повідомив, що порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 02.08.1992 №442, не передбачається надання копії наказу про атестацію робочих місць органам соціального захисту.

Частиною другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі "Ковач проти України", п.59 рішення у справі "Мельниченко проти України", п.50 рішення у справі "Чуйкіна проти України").

Згідно з п.п.4, 23 ч. 1 Європейської соціальної хартії від 03.05.1996, ратифікованої Законом України "Про ратифікацію Європейської соціальної хартії (переглянутої)" № 137-V 14.09.2006, усі працівники мають право на справедливу винагороду, яка забезпечить достатній життєвий рівень для них самих та їхніх сімей та кожна особа похилого віку має право на соціальний захист.

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі "Федоренко проти України" (№ 25921/02) Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполучного Королівства ("Stretch - United Kingdom" № 44277/98).

У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття "майно", а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як "наявне майно", так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого "права власності" (пункт 74 рішення Європейського суду з прав людини "Фон Мальтцан та інші проти Німеччини"). Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися "активом": вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є "активом", на який може розраховувати громадянин як на свою власність ("Von Maltzan and Others v. Germany" № 71916/01, 71917/01 та 10260/02).

Крім того, практикою Європейського суду з прав людини сформовано підхід щодо розуміння правової визначеності як засадничої складової принципу верховенства права. Зокрема, у пункті 61 Рішення "Брумареску проти Румунії" Європейський суд з прав людини зазначив, що принцип правової визначеності є складовою верховенства права ("Brumarescu v. Romania" № 28342/95). Крім цього, у пункті 109 справи "Церква Бессарабської Митрополії проти Молдови" Суд зазначив, що закон має бути доступним та передбачуваним, тобто вираженим з достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку ("Judgment in the Case of Metropolitan Church of Bessarabia and Others v. Moldova" № 45701/99).

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

За результатом розгляду справи суд дійшов висновку, що охоронювані законом права, свободи та інтереси позивача порушені протиправними діями Костопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області, які полягають у не зарахуванні до пільгового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 01.01.1992 по 17.12.1998, який дає право на пільгову пенсію по Списку №2.

З огляду на це, Костопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області слід зобов'язати зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 період роботи з 01.01.1992 по 17.12.1998, який дає право на пільгову пенсію по Списку №2.

Зважаючи на викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 належать до задоволення в повному обсязі.

Правові підстави для застосування частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за подання даного позову.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 35000, РНОКПП НОМЕР_1) до Костопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області (вул.Бурова, 17 а/3, м.Костопіль, Рівненська область, 35000, ) задовольнити повністю.

Зобов'язати Костопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 період її роботи з 01.01.1992 по 17.12.1998 при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складений 21 березня 2019 року.

Суддя Друзенко Н.В.