Справа № 501/789/18
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2019-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2019 р.м. ОдесаСправа № 501/789/18

Категорія: 3.7.1 Головуючий в І інстанції: Смирнов В.В.

Дата та місце ухвалення рішення: 28.12.2018 р. м. Чорноморськ

Пятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача ОСОБА_1

судді Стас Л.В.

судді Турецької І.О.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 28 грудня 2018 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про визнання дій незаконними та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, з урахуванням ухвали Іллічівського міського суду Одеської області від 06 вересня 2018 року про заміну неналежної сторони, до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, в якому просив: визнати незаконними дії інспектора ВАП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 та скасувати постанову серії АР 473110, якою позивача притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 28 грудня 2018 року позов задоволено. Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 473110 від 23.03.2018 року, винесену старшим інспектором ВАП старшим лейтенантом поліції ОСОБА_3 за частиною першою статті 122 КУпАП відносно позивача.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні заявленого позову, наголошуючи на неповному зясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для вирішення справи та порушення норм матеріального та процесуального права.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а судове рішення - без змін.

Також, позивачем подана заява про розгляд справи за його відсутності в порядку письмового провадження.

Крім того, представником відповідача заявлено клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження за його відсутності.

На підставі наведеного, враховуючи вказані клопотання представників сторін про розгляд справи за їх відсутності та в порядку письмового провадження, колегія суддів, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України, прийшла до висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження.

Вислухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, серії АР № 473110 від 23.03.2018 року позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень.

Виходячи із змісту оскаржуваної постанови, особою, яка її винесла, було встановлено, що 24.01.2018 року о 12 годині 00 хвилин позивач, керуючи транспортним засобом «Toyota Peus», д/з 113440, в м. Одесі по вулиці Лейтенанта Шмідта, 22, здійснив зупинку та стоянку в зоні дії дорожнього знаку 3.34.

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи справу та скасовуючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції виходив з недоведеності відповідачем наявності складу правопорушення з боку позивача, за яке на нього накладено адміністративне стягнення.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції з огляду на викладене.

Згідно ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року № 3353-XII (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Підпунктом 3.34 пункту 3 розділу 33 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), встановлено, що заборонним знаком, зокрема, є знак: «Зупинку заборонено» - забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Відповідно до частини 1 статті 122 КУпАП України (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно вимог ст. 251 КУпАП (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За правилами ст. 280 КУпАП (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 283 КУпАП (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, імя та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, імя та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Статтею 222 КУпАП (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (зокрема, частини перша, друга, третя і пята статті 122).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Відповідно до ст. 276 КУпАП (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127-1 - 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 177 і 178 цього Кодексу, розглядаються за місцем їх вчинення або за місцем проживання порушника.

Справи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, розглядаються за місцем оброблення та обліку таких правопорушень.

Адміністративними комісіями справи про адміністративні правопорушення розглядаються за місцем проживання порушника.

Законами України може бути передбачено й інше місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 258 КУпАП (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і пятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, 185-3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобовязана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

З аналізу вказаних вимог КУпАП, чинних та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, чітко вбачається, що справи про адміністративні правопорушення, зокрема, за ст. 122 розглядаються за місцем їх вчинення, а також можуть розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Також, за правилами ст. 258 КУпАП, у вказаній редакції, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. У таких випадках уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Разом з цим, відповідачем не надано доказів щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача на місці його вчинення та винесення на місці вчинення правопорушення постанови за наслідками розгляду такої справи.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що відповідачем винесено постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення 23.03.2018 року за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 5, за вчинення, як вважає відповідач, адміністративного порушення позивачем 24.01.2018 року за адресою: м. Одеса, вул. Лейтенанта Шмідта, 22.

Тобто, відповідачем винесено постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення, яке, як вважає відповідач, вчинено у інший день та за іншим місцем, ніж дата та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача.

При цьому, ані в оскаржуваній постанові, ані у відзиві на позов та поданій апеляційній скарзі, відповідачем жодним чином необґрунтовано на підставі якої норми КУпАП ним здійснено 23.03.2018 року за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 5 розгляд справи про адміністративне правопорушення, яке вчинене, на думку відповідача, позивачем 24.01.2018 року за адресою: м. Одеса, вул. Лейтенанта Шмідта, 22.

Колегія суддів наголошує, що оскаржувана постанова не містить жодних даних щодо встановлення відповідачем обставин щодо підстав керування транспортним засобом «Toyota Peus», д/з 113440, позивачем, його місця обліку.

Так само під час судового розгляду справи відповідачем не надано доказів, що підтверджують сам факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме здійснення зупинки наведеного транспортного засобу в зоні дорожнього знаку 3.34.

Колегія суддів зазначає, з відеозапису, на який посилається відповідач, в тому числі, в апеляційній скарзі, неможливо встановити особу, що здійснила зупинку транспортного засобу «Toyota Peus», д/з 113440.

За таких обставин, враховуючи, що при винесенні постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення відповідачем було порушено процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, з огляду на не представлення відповідачем жодних доказів, що підтверджували б вчинення позивачем правопорушення, за яке на нього накладено адміністративне стягнення, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції цілком правомірно задоволено заявлений позов та скасовано оскаржувану постанову.

Що стосується доводів апелянта про пропуск позивачем строку звернення із заявленим позовом колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

За правилами ч.ч. 1, 2, 3 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова про накладення на позивача адміністративного стягнення була винесена 23.03.2018 року та копію цієї постанови було отримано позивачем у цей день.

Таким чином, з урахуванням наведених вимог ст. 286 КАС України, останнім днем для подання позовної заяви щодо оскарження наведеної постанови є 02.04.2018 року.

Заявлений позов у даній справі подано 03.04.2018 року.

Поряд з цим, звертаючись із заявленим позовом, позивач просив поновити йому строк звернення до адміністративного суду посилаючись на те, що перебував на лікарняному, що підтверджується лікарняним листом.

Як вбачається з листка непрацездатності, виданого позивачу, останній в період з 24.03.1018 року по 02.04.2018 року перебував на лікарняному, 03.04.2018 року - дата коли позивач мав стати до роботи.

За таких обставин, враховуючи, що перебування позивача на лікарняному в період з 24.03.1018 року по 02.04.2018 року підтверджується матеріалами справи, з огляду на те, що позивач без зловживань звернувся із позовом у перший день виходу з лікарняного та на одинадцятий день з моменту отримання постанови про накладення на нього адміністративного стягнення, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для застосування наведених вимог ст. 123 КАС України та залишення заявленого позову без розгляду. Доводи апелянта про неповажність причин пропуску позивачем строку звернення із заявленим позовом спростовуються наведеним висновком суду апеляційної інстанції та наявним в матеріалах справи листом непрацездатності позивача.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують.

Поряд цим, колегія суддів зазначає, що вирішуючи справу та доходячи обґрунтованого висновку про наявність підстав для скасування постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення, судом першої інстанції не враховано, що згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За правилами ст.ст. 315, 317 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

З огляду на викладене, враховуючи висновок суду про відсутність з боку позивача складу адміністративного правопорушення, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване судове рішення підлягає зміні з доповненням його резолютивної частини висновком про закриття справи про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.ст. 241, 243, 250, 286, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції задовольнити частково.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 28 грудня 2018 року змінити, доповнивши його резолютивну частину абзацом наступного змісту: «Закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 122 КУпАП.».

В іншій частині рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 28 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судове рішення складено у повному обсязі 28.03.2019 р.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Суддя: Л.В. Стас

Суддя: І.О. Турецька