Справа № 460/336/19
Суддя: Комшелюк Т.О.
Дата ухвалення: 2019-03-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

29 березня 2019 року м. Рівне №460/336/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О., розглянувши у письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Володимирецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача, Володимирецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області, про зобов`язання відповідача призначити та виплачувати позивачу пенсію зі зниження пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона має статус потерпілої від наслідків Чорнобильської катастрофи та станом на 01.01.1993 прожила в зоні посиленого радіологічного контролю понад чотири роки, а тому після досягнення віку 55 років вона звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 5 років відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Проте, листом від 13.06.2018 за №1490/Л-126 відповідач відмовив позивачу в призначені пенсії, мотивуючи це тим, що доданими до заяви документами не підтверджується постійне проживання та робота позивача в зоні посиленого радіоекологічного контролю. Вказану відмову позивач вважає протиправною, оскільки факт його постійного проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю в повній мірі підтверджується доданими ним до заяви про призначення пенсії довідками Виконавчого комітету Вараської міської ради та рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 01.11.2018 у справі №556/1309/18. З огляду на наведене, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Свої заперечення обґрунтував тим, що відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку на 2 роки та додатково на 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років мають особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років. Так, до заяви про призначення пенсії позивачем були додані посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 4) та копії довідок Відділу реєстрації Виконавчого комітету Вараської міської ради №3561/04 від 16.11.2017, №3560/04 від 16.11.2017 про період проживання в зоні посиленого радіологічного контролю з 13.12.1998 по 06.09.1996, з 17.09.1996 по 15.11.2017. Також, позивачем надана копія рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 01.11.2018 по справі №2/556/432/2018 про встановлення факту проживання позивача у місті Вараш Рівненської області в період з 02.12.1985 по 15.08.1990, яке відноситься до зони посиленого радіологічного контролю. Однак, відповідно до копії довідки №605 від 20.10.2016, позивач працювала на Ковельській швейній фабриці з 01.10.1980 по 15.08.1990, тобто на не забрудненій території. При цьому, позивачем не надані документи, що підтверджують роботу на забрудненій території у вказаний період. Тому, враховуючи вищезазначене, період роботи та проживання позивача в зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 складає 2 роки 4 місяці 16 днів і відповідно права на призначення пенсії зі зниження пенсійного віку останній немає. За наведених обставин, просить відмовити в задоволенні позовної заяви.

14.02.2019 позовна заява надійшла до суду.

Ухвалою суду від 19.02.2019 позовна заява залишена без руху.

22.02.2019 позивач подав до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 27.02.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали адміністративної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що позивач має статус громадянина, який постійно проживає на території посиленого радіоекологічного контролю 4 категорії, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим Рівненською обласною державною адміністрації 07.02.1995.

31.05.2018 позивачу виповнилося 55 роки.

Того ж дня, позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Листом від 13.06.2018 №1490/Л-126 відповідач повідомив позивачу про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах, оскільки надані позивачем документи не підтверджують його право на зниження пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Свою відмову відповідач мотивував тим, що згідно з наданими позивачем копіям довідок Відділу реєстрації Виконавчого комітету Вараської міської ради №3561/04 від 16.11.2017, №3560/04 від 16.11.2017, останній проживав в зоні посиленого радіологічного контролю з 13.12.1998 по 06.09.1996, з 17.09.1996 по 15.11.2017. Однак, відповідно до копії довідки №605 від 20.10.2016, позивач працювала на Ковельській швейній фабриці з 01.10.1980 по 15.08.1990, тобто на не забрудненій території. При цьому, позивачем не надані документи, що підтверджують роботу на забрудненій території у вказаний період. Тому, враховуючи вищезазначене, період роботи та проживання позивача в зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 складає 2 роки 4 місяці 16 днів. Окрім того, відповідач звернув увагу на те, що наданими позивачем документами підтверджується наявність в останнього страхового стажу в розмірі 17 років 5 місяців та 24 дні, чого згідно з статтею 26 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не достатньо для призначення йому пенсії за віком, в т.ч. на пільгових умовах.

В подальшому, 23.01.2019 позивач повторно звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Листом від 05.02.2019 за №261/Л-11 відповідач відмовив позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах з підстав аналогічним, викладеним в листі відповідача від 13.06.2018 №1490/Л-126.

Не погоджуючись з такими рішеннями відповідача, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Вирішуючи даний спір та надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій встановлені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058), який набрав чинності 01.01.2004.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону №1058, законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Частиною 1 статті 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09.03.2003 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон №1058) передбачено, що в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

При цьому, пунктом 13 розділу XV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1058 передбачено, що у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та цього Закону призначається одна пенсія за її вибором.

Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-ХІІ (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі Закон №796) визначені основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Статтею 49 Закону №796 визначено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державні пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Умови призначення пенсії за віком встановлено статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Зокрема, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років.

Відповідно до абзацу 1 статті 55 Закону №796, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Згідно з абзацом 6 пункту 2 частини 1 статті 55 Закону №796, потерпілі від Чорнобильської катастрофи особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у такому порядку: 2 роки

(початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період) та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі Порядок №22-1).

Відповідно до п.2.1 Порядку №22-1, при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які засвідчують особливий статус особи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями).

Матеріалами справи підтверджується, що до заяви про призначення пенсії відповідно до ст.55 Закону №796, позивачем, зокрема, були додані:

- копія посвідчення громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4) серії НОМЕР_1 , видане Рівненською облдержадміністрацією 07.02.1995;

- копію довідки Відділу реєстрації Виконавчого комітету Вараської міської ради №3561/04 від 16.11.2017 (далі довідка №3561/04), згідно з якою позивач у період з 13.12.1988 по 06.09.1996 проживала за адресою: АДРЕСА_1 ;

- копію довідки Відділу реєстрації Виконавчого комітету Вараської міської ради №3560/04 від 16.11.2017 (далі довідка №3560/04), згідно з якою позивач у період з 17.09.1996 по даний час проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР №106 від 23.07.1991, місто Кузнецовськ Рівненської області відноситься до зони гарантованого добровільного відселення.

При цьому, згідно з постановою Верховної Ради України від 19.05.2016 №1377-VIII «Про перейменування окремих населених пунктів та районів», місто Кузнецовськ перейменовано на місто Вараш.

Враховуючи, що довідками №3560/04 та №3560/04 підтверджується проживання позивача в м. Вараш понад 28 років, в т.ч. станом на 01.01.1993 більше 4 років, тому він має право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 5 років.

Твердження відповідача про те, що період проживання та роботи позивача в зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 становить 2 роки 4 місяці 16 днів, оскільки позивачем були надані архівні довідки про роботу в Ковельській швейній фабриці, тобто на не забрудненій території, з 01.10.1980 по 15.08.1980, суд оцінює критично, з огляду на наступне.

По-перше, за змістом абз.6 п.2 ч.1 ст.55 Закону №796, пенсії із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058, надаються потерпілим від Чорнобильської катастрофи особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років.

Застосування законодавцем сполучника «чи» між словосполученнями «постійно проживали або постійно проживають» та «постійно працювали або постійно працюють» вказує на взаємозамінність обставин, визначених такими словосполученнями.

Тобто, для призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку згідно з абз.6 п.2 ч.1 ст.55 Закону №796 достатньо наявності однієї обставини проживання в зоні посиленого радіологічного контролю або роботи в зоні посиленого радіологічного контролю.

По-друге, ч.1 ст.48 Кодексу законів про працю України визначено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

При цьому, постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).

За змістом п.3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз вказаних вище норм права дозволяє прийти до висновку про те, що трудова книжка та, відповідно, довідки, видані для підтвердження відсутніх, неправильних чи неточних записів у ній, є офіційними документами, що підтверджують наявність та обсяг трудового стажу в особи.

Тобто, такі документи взагалі не відносяться до документів, які підтверджують місце та період проживання особи, зокрема, в зоні посиленого радіологічного контролю.

Більше того, згідно з п.2.1 Порядку №22-1, надання інших документів, які б підтверджували період проживання особи в зоні гарантованого добровільного відселення, окрім як довідки органу місцевого самоврядування, не передбачено.

Одночасно суд зауважує, що обов`язковою умовою призначення пенсії на пільгових умовах за абз.6 п.2 ч.1 ст.55 Закону №796 є наявності у особи відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону №1058, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років.

При цьому, в силу вимог абз.6 п.2 ч.1 ст.55 Закону №796 позивач має право на зменшення на 5 років як пенсійного віку, так і страхового стажу.

Тобто, для призначення пенсії на пільгових умовах позивач повинен мати страховий стаж в розмірі 20 років.

Згідно з ч.1 ст.24 Закону №1058, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

За приписами частини другої вказаної статті, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Також, ч.4 ст.24 Закону №1058 встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Закон №1058 набрав чинності 01.01.2004, а тому періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу, в порядку та на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01.01.2004.

До 01.01.2014 порядок та умови обчислення стажу роботи, який дає право на пенсію, визначалися Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі Закон №1788).

Відповідно до частин 1, 2 статті 56 Закону №1788, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Крім того, згідно з п.п. «а», «ж» ч.3 ст.56 Закону №1788, до стажу роботи зараховується: період одержання допомоги по безробіттю; час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку.

При цьому, за правилами ст.62 Закону №1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Як зазначено вище по тексту рішення, згідно з п.3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

В матеріалах адміністративної справи містяться наступні копії документів, що підтверджують наявний у позивача страховий стаж:

- копія трудової книжки НОМЕР_2 (дата заповнення 14.11.2014), в якій наявні записи про роботу позивача у період з 11.11.2014 по 29.06.2016 на посаді охоронника в магазині «Колібріс №14» Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Аванта»; інші записи про роботу в трудовій книжці відсутні;

- копія архівної довідки Трудового архіву Виконавчого комітету Ковельської міської ради від 30.11.2016 №687 (далі архівна довідка №687), згідно з якою в документа особового складу Ковельської швейної фабрики є дані про зарплату позивача за період з жовтня 1980 року по листопад 1985 року;

- копія архівної довідки Трудового архіву Виконавчого комітету Ковельської міської ради від 30.11.2016 №686 (далі архівна довідка №686) про те, що згідно з § 12 наказу Ковельської швейної фабрики від 07.01.1986 №2 позивачу надана відпустка без забезпечення до досягнення дитиною віку 1,5 років з 01.01.1986 по 06.05.1987; згідно з § 18а наказу Ковельської швейної фабрики від 27.06.1988 №27 позивачу надана відпустка до досягнення дитиною віку 1 рік з 29.06.1988 по 04.05.1989, а з 05.05.1989 по 04.11.1989 - відпустку без збереження;

- копія довідки Управління робітничого постачання відокремленого підрозділу «Рівненська АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом» від 06.08.2015 №67 (далі довідка №67) про те, що позивач дійсно працювала у відділі робітничого постачання Рівненської АЕС прибиральницею виробничих приміщень в магазині №17 з 29.08.1990 (наказ №168 від 29.08.1990) та звільнена з роботи 27.01.1992 на підставі ст.38 КЗпП України за власним бажанням (наказ №17 від 27.01.1992);

- копія архівної довідки Виконавчого комітету Кузнецовської міської ради від 21.09.2016 №150/15.4-03 (далі архівна довідка №150/15.4-03) про те, що наказом малого підприємства «Конвалія» від 21.05.1993 №22 позивач прийнята на роботу швачкою по строковому трудовому договору з 21.05.1993 по 30.06.1993; наказом малого підприємства «Конвалія» від 08.07.1993 №29 позивач прийнята на роботу швачкою по строковому трудовому договору з 08.07.1993 по 30.09.1993;

- копія довідки ДП «Кузнецовськенергозахист» ВАТ «Укренергозахист» від 20.08.2003 №1283/0 (далі довідка №1283/0) про те, що позивач дійсно працювала технічним працівником на підприємстві ДП «Кузнецовськенергозахист» ВАТ «Укренергозахист» з 16.01.1995 (згідно з наказом №5-к від 16.01.1995) по 01.10.1998 (згідно з наказом №37-к від 01.10.1998);

- копію довідки Кузнецовського міського центру зайнятості від 19.12.2017 №1702890 (далі довідка №1702890) про те, що позивач перебувала на обліку як безробітна в Кузнецовському міському центрі зайнятості з 24.05.2000 по 11.06.2001 та отримувала виплату допомоги по безробіттю з 24.05.2000 (наказ №96 від 24.05.2000) по 19.11.2000 (наказ №96 від 24.05.2000).

Таким чином, наявними в матеріалах справи доказами підтверджується наявність у позивача страхового стажу в розмірі 15 років 5 місяців 8 днів, в т.ч.: згідно з трудовою книжкою 1 рік 7 місяців 18 днів; згідно з архівною довідкою №687 5 років 1 місяць 29 днів; згідно з архівною довідкою №686 2 роки 8 місяців 10 днів; згідно з довідкою №67 1 рік 4 місяці 29 днів; згідно з архівною довідкою №150/15.5-03 4 місяці 1 день; згідно з довідкою №1283/0 3 роки 8 місяців 15 днів; згідно з довідкою №1702890 5 місяців 26 днів (період отримання допомоги по безробіттю).

Одночасно суд зауважує, що будь-яких інших доказів, які підтверджують наявність у позивача страхового стажу в більшому розмірі, учасниками справи надано суду не було та судом в ході розгляду справи не встановлено.

Враховуючи, що станом на 31.05.2018 (день досягнення віку 55 років) набутий позивачем страховий стаж становив менше 20 років, тому права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно з абз.6 п.2 ч.1 ст.55 Закону №796 він немає.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідачем доведено правомірність своїх дій у спірних правовідносинах, у той час як позивач належними та допустимими доказами не довів обґрунтованості позовних вимог.

Підсумовуючи вищенаведене в його сукупності, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовної заяви.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до ст.139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 263 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В :
В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Володимирецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

1) позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 );

2) відповідач Володимирецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області (34300, Рівненська обл., смт. Володимирець, вул. Соборна, 28, ).

Повний текст рішення складений 29 березня 2019 року.

Суддя Комшелюк Т.О.