Справа № 760/16665/18
Суддя: Лазаренко В. В.
Дата ухвалення: 2019-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/760/448/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2019 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі судді Лазаренко В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №1 батальйону №3 полку №2 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції патрульного поліції Пальчикова-Козуб Дем'яна Івановича про визнання дій та рішення суб'єкта владних повноважень протиправними, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

26.06.2018 позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить визнати дії відповідача, інспектора роти №1 батальйону №3 полку №2 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції патрульного поліції Пальчикова-Козуб Д.І., щодо складання постанови серії НК №720422 від 12.06.2018, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 127 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 51 грн. - протиправними, визнати протиправною вказану постанову та скасувати її.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 12.06.2018 приблизно о 01.15 він разом з ОСОБА_3 керували власними автомобілями та рухались по вул. Тростянецькій у м. Києві, де помітили патрульний автомобіль, який стояв з порушенням ПДР України. Далі вони підійшли до поліцейського автомобіля поцікавитись, чому вказаний патрульний автомобіль припаркований з порушенням правил ПДР. Натомість відповідач звинуватив його у порушенні ч. 1 ст. 127 КУпАП, вказавши, що він перейшов дорогу у невстановленому місці поза пішохідним переходом. В наступному, після прибуття до приміщення патрульної поліції відповідачем відносно нього було винесено оскаржувану постанову, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності. Зазначене рішення відповідача, як суб'єкта владних повноважень, він вважає незаконним, вказуючи на порушення відповідачем вимог закону щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи та процедури її розгляду, забезпечення його прав при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачених ст. 268 КУпАП. Зокрема, звертає увагу на те, що порушення правил дорожнього руху, про які вказано відповідачем у оскаржуваній постанові він не допускав, а оскаржувана постанова винесена відповідачем за відсутності доказів його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення.

Ухвалою судді від 27.06.2018 в справі відкрито провадження, прийнято рішення про проведення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), встановлено строк для подання відповідачем відзиву на позов протягом п'ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження.

Ухвала про відкриття провадження, копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів у відповідності до вимог ст. 174 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) надіслані відповідачу та вручені 26.07.2018, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

07.08.2018 представником відповідача надано відзив на позовну заяву, у якому останній просить відмовити в задоволенні позову, вказує, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення винесена відповідачем з дотриманням вимог закону. На підтвердження доводів, викладених у запереченнях, відповідачем надано відеозапис з місця зупинки автомобіля позивача, зроблений за допомогою технічного засобу, що має функції фото і кінозйомки.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Судом встановлено, що 12.06.2018 приблизно о 01.15 позивач, ОСОБА_1 перебував за адресою вул. Тростянецька, 5 у м. Києві, де був затриманий посадовими особами патрульної поліції та в наступному доставлений до службового приміщення, де відповідачем, інспектором роти №1 батальйону №3 полку №2 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції патрульним поліції Пальчиковим-Козубом Д.І., відносно позивача розглянуто справу про адміністративне правопорушення.

За результатами розгляду справи відповідач виніс постанову серії НК №720422 від 12.06.2018, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 127 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 51 грн.

Відповідно до вказаної постанови відповідач встановив, що позивач 12.06.2018 о 01.15 за адресою: м. Київ, вул. Тростянецька, 5 здійснив перехід проїзної частини у невстановленому місці, чим порушив п.п. 4.14 г) Правил дорожнього руху.

Вказані дії позивача відповідач кваліфікував за ч. 1 ст. 127 КУпАП, якою передбачено склад адміністративного правопорушення, об'єктивна сторона якого включає, непокору пішоходів сигналам регулювання дорожнього руху, перехід ними проїзної частини у невстановлених місцях або безпосередньо перед транспортними засобами, що наближаються, невиконання інших правил дорожнього руху.

Позивачем оспорюється правомірність дій відповідача щодо складання вказаної постанови, а так само правомірність винесеної відповідачем постанови з огляду, зокрема, на порушення останнім вимог закону щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи та процедури її розгляду.

Позивач вказує серед іншого на те, що він зупинив свій автомобіль по тій же стороні, на якій знаходився службовий автомобіль патрульної поліції і підійшов до інспектора з цієї ж сторони вулиці та ніяким чином не переходив її, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення поставленого йому у вину відповідачем.

Частиною першою ст. 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Зі змісту ст. 288 КУпАП, ст.ст. 19, 20 КАС України слідує, що рішення, дія чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності можуть бути оскаржені до місцевого загального суду як адміністративного суду.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Надаючи оцінку аргументам позивача щодо протиправності оскаржуваної постанови, суд виходить з наступного.

Порядок провадження у справах про адміністративні правопорушення встановлений розділом IV КУпАП. Положеннями КУпАП визначено органи (посадові особи), уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, підвідомчість справ про адміністративні правопорушення, порядок їх розгляду.

Пунктами 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною першою статті 127 КУпАП передбачено склад адміністративного правопорушення, об'єктивна сторона якого полягає в непокорі пішоходів сигналам регулювання дорожнього руху, переході ними проїзної частини у невстановлених місцях або безпосередньо перед транспортними засобами, що наближаються, невиконанні інших правил дорожнього руху.

Згідно п.п. 4.14 г) Правил дорожнього руху пішоходам забороняється: переходити проїзну частину поза пішохідним переходом, якщо є розділювальна смуга або дорога має чотири і більше смуг для руху в обох напрямках, а також у місцях, де встановлено огородження.

За ст. 222 КУпАП розгляд справ про правопорушення, передбачені частинами першою, другою і третьою статті 127 покладено на органи Національної поліції. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, у пунктах 1-2 розділу ІV передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП.

Відповідно до вимог пункту 5 розділу ІІІ вказаної Інструкції та ст. 278 КУпАП, поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд цієї справи; 2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці); 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Стаття 245 КУпАП визначає, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно частин другої та третьої ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. У відповідності до ч. 1 ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Відповідно до положень ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, з вищевикладеного вбачається, що дотримання вимог закону, якими визначено порядок та ін. процесуальні питання розгляду справи про адміністративне правопорушення є необхідною умовою законності прийнятого за результатами її розгляду рішення. Таке рішення не може бути визнане законним, якщо порушення закону, допущене під час розгляду справи про адміністративне правопорушення було істотним та призвело до ущемлення прав та інтересів особи. Не може бути визнане обґрунтованим рішення, прийняте без урахуванням усіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

З'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, суд знаходить позовні вимоги про скасування оскаржуваної постанови частково обґрунтованими.

Такий висновок суду обумовлюється тим, що порушення закону при розгляді справи про адміністративне правопорушення, про допущення яких відповідачем стверджує позивач, зокрема, не виконання вимог щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення, визнаються судом істотними, які порушують законні права та інтереси позивача.

Згідно правил установлених ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, єдиним доказом, який наданий відповідачем на підтвердження правомірності свого рішення є відеозапис з місця події.

Разом з цим, на відеозаписі відсутні дані, які підтверджують факт самого порушення Правил дорожнього руху, яке ставиться у вину позивача згідно оскаржуваної постанови.

Тому, оцінивши наявні у справі докази, суд вважає, що викладені відповідачем у письмових заперечення доводи та аргументи, а так само, дані, які вбачаються з представленого відеозапису місця зупинки автомобіля позивача, не доводять того, що останній 12.06.2018 о 01.15 за адресою: м. Київ, вул. Тростянецька, 5 здійснив перехід проїзної частини у невстановленому місці.

Відповідно до ч. 1 ст. 7, ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації. Поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою /рішення від 18 вересня 2015 року у справі «Ушаков та Ушакова проти України» п. 78, заява № 10705/12; рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства», п. 161, Series А заява №25/.

За таких обставин оскаржувана постанова не може бути визнана законною, оскільки з боку відповідача не надано доказів, які підтверджують правомірність прийнятого ним рішення, а порушення закону при розгляді справи про адміністративне правопорушення, про допущення яких відповідачем стверджує позивач, а саме, не виконання вимог щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення, визнані судом істотними, які порушують законні права та інтереси позивача.

Вищевикладених підстав на думку суду достатньо для прийняття рішення у даній справі щодо позовних вимог про скасування оскаржуваної постанови, у зв'язку з чим немає необхідності розглядати аргументи позивача щодо інших аспектів порушення його прав з боку відповідача в цій частині позовних вимог.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дії відповідача щодо винесення (складання) постанови по справі про адміністративне правопорушення, суд знаходить їх безпідставними, оскільки вони не ґрунтуються на положеннях законодавства, якими урегульовано спірні правовідносини.

Необхідність відповідачеві діяти у такий спосіб витікає з приписів ст.ст. 258, 283 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395.

Отже, у даному випадку з боку відповідача не мало місця порушення вимог закону, як про це стверджується відповідачем, оскільки відповідач як працівник підрозділу патрульної служби Національної поліції уповноважений виносити постанову у справі про адміністративне правопорушення і відповідно до установлених КУпАП правил підвідомчості розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 127 КУпАП.

Всі порушення з боку відповідача, про які стверджує позивач, стосуються процедури розгляду справи відносно нього. Наявність чи відсутність таких порушень, їх істотність є критерієм для оцінки правомірності прийнятого у справі рішення.

Таким чином позовні вимоги в частині визнання протиправними дії відповідача щодо винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення задоволенню не підлягають, оскільки визнаються судом безпідставними

Частиною першою ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

За змістом п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на вищевикладене, позов належить задовольнити частково, скасувати постанову відповідача, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності як незаконну та закрити провадження у справі.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 6-9, 19-20, 72-78, 90, 241-246, 286, 293 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 /адреса: АДРЕСА_1; ідентифікаційний код: НОМЕР_1/ до інспектора роти №1 батальйону №3 полку №2 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції патрульного поліції Пальчикова-Козуб Дем'яна Івановича /адреса: 03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 9/ про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Скасувати постанову, винесену інспектором роти №1 батальйону №3 полку №2 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції патрульним поліції Пальчиковим-Козубом Дем'яном Івановичем, серії НК №720422 від 12 червня 2018 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 127 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 51 грн., а справу про адміністративне правопорушення - закрити.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Учасники справи мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Лазаренко В.В.