Справа № 826/9576/18
Суддя: Аліменко Володимир Олександрович
Дата ухвалення: 2019-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/9576/18 Суддя (судді) першої інстанції: Добрівська Н.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Аліменка В.О.,

суддів Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,

за участю секретаря Лебедєвої Ю.Б.,

розглянувши у відкритому судовому апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Фактор Плюс» та Міністерства юстиції України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 листопада 2018 р. у справі за адміністративним позовом Благодійної організації «Благодійний фонд «Добробут ХХІ століття» до Міністерства юстиції України, треті особи: Комісія з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фактор Плюс», Вищий навчальний заклад "Відкритий міжнародний університет розвитку людини України» визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

Благодійна організація «Благодійний фонд «Добробут ХХІ століття» (далі по тексту - позивач, Благодійний фонд) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства юстиції України (далі також - відповідач) з вимогами:

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України №1354/5 «Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень» від 03.05.2018 року;

- зобов'язати Міністерство юстиції України скасувати запис про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 25.10.2017 року №№37744496, 37744709, 37745051, 37745318, прийняті приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Павловською Г.О.;

- зобов'язати Міністерство юстиції України скасувати запис про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 25.10.2017 року №№37758287, 37764842, 37764849, прийняті приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Н.М.;

- зобов'язати Міністерство юстиції України скасувати запис про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 31.10.2017 року №37871685, прийняті приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Н.М.;

- зобов'язати Міністерство юстиції України скасувати запис про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 06.11.2017 року №№37971706, 37971997, прийняті приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дубенко К.Є.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 січня 2019 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій останній просить суд вказане судове рішення скасувати та винести нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. На думку апелянта, оскаржувана постанова винесена судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, зміст апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Як встановлено судом апеляційної інстанції та підтверджується матеріалами справи, 06.04.2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фактор Плюс» (далі - ТОВ «ФК Фактор Плюс», Скаржник) звернулось до Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України з проханням:

- скасувати рішення Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Павловської Ганни Олегівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 37744496 від 25.10.2017 року;

- скасувати рішення Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Павловської Ганни Олегівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 37744709 від 25.10.2017 року;

- скасувати рішення Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Павловської Ганни Олегівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 37745051 від 25.10.2017;

- скасувати рішення Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Павловської Ганни Олегівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 37758287 від 25.10.2017;

- скасувати рішення Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Незнайко Наталії Миколаївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 37764842 від 25.10.2017;

- скасувати рішення Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Незнайко Наталії Миколаївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 37764849 від 25.10.2017;

- скасувати рішення Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Незнайко Наталії Миколаївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 37871685 від 31.10.2017;

- скасувати рішення Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Незнайко Наталії Миколаївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 37971706 від 06.11.2017;

- скасувати рішення Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Дубенко Катерини Євгенівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 37971706 від 06.11.2017;

- скасувати рішення Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Дубенко Катерини Євгенівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 37971997 від 06.11.2017.

Скарга ТОВ «ФК «Фактор Плюс» мотивована наступними обставинами.

У 2007-2013 роках між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Хрещатик» (далі по тексту також - ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик») та Вищим навчальним закладом «Відкритий міжнародний університет розвитку людини «Україна» (далі - Університет «Україна») було укладено ряд кредитних договорів, а саме: Генеральний кредитний договір №24-47/1-08/G від 04.06.2008 року; Кредитний договір №24-47/1-08/G від 04.06.2008 року; Кредитний договір №58-47/1-13 від 24.12.2013 року; Кредитний договір №40-47/4-07 від 26.06.2007 року; Кредитний договір №54-47/4-07 від 10.08.2007 року.

В травні 2017 року Університету «Україна» було надіслано вимогу про належне виконання умов кредитних договорів та погашення простроченої заборгованості, що вручена Університету Україна 17.05.2017 року.

22.09.2017 року між ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик» та ТОВ «ФК «Фактор Плюс» був укладений договір відступлення права вимоги №2017/2-Ю, відповідно до якого ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик» відступив належні йому права вимоги за наведеними вище кредитними договорами до ТОВ «ФК «Фактор Плюс». Отже, з цієї дати Скаржник набув статусу кредитора у зобов'язанні за кредитними договорами, що раніше були укладені між ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик» та Університетом «Україна». Загальний розмір заборгованості за кредитними договорами, і як наслідок - загальний розмір права вимоги, станом на дату укладення договору відступлення права вимоги №2017/2-Ю складав 60 600 353,56 грн.

25.09.2017 року ТОВ «ФК «Фактор Плюс» було направлено повідомлення до Університету «Україна» про відступлення права вимоги, що було отримано останнім 10.10.2017 року.

02.10.2017 року між ТОВ «ФК «Фактор Плюс» та ТОФ «Офіс Сервіс Люкс» був укладений договір відступлення частини прав вимоги №02/10-17/2, відповідно до якого ТОВ «ФК «Фактор Плюс» було відступлено право вимоги на частину боргу Університету «Україна» за вищевказаними кредитними договорами на суму 26 000 000 грн.

Таким чином, після відступлення частини належних ТОВ «ФК «Фактор Плюс» прав вимоги за кредитними договорами, станом на 02.10.2017 року борг, та відповідне право вимоги Скаржника склало 34 600 353,56 грн. Проте, станом на день подання даної скарги Університетом «Україна» наявної заборгованості не погашено, та вона складає 34 600 353,56 грн.

У квітні 2018 року, як стверджує Скаржник, ТОВ «ФК «Фактор Плюс» в ході підготовки позовної заяви до Університету «Україна» та виявлення активів, на які може бути звернено стягнення в рахунок погашення заборгованості, Скаржником 05.04.2018 року було отримано інформаційну довідку із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, із якої стало відомо, що Університетом «Україна» було відчужено частину активів, зокрема об'єкт нерухомого майна - будівля літ. «К» блок «Б2», загальною площею 4 725 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вулиця Львівська, будинок 23, корп. 2 (далі - Об'єкт нерухомого майна). В ході дослідження вищевказаної інформаційної довідки Скаржнику стало відомо про вчинення ряду незаконних реєстраційних дій, здійснених із явними численними порушеннями законодавства України в сфері державної інформації.

Оскільки станом на день подання скарги документально підтверджена заборгованість Університету «Україна» становить 34 600 353,56 гривень, а боржником не вчиняється жодних дій щодо погашення заборгованості, зокрема з причин відсутності достатніх грошових коштів, відчуження вищевказаного об'єкта нерухомого майна, як вказує Скаржник, беззаперечно порушує права ТОВ «ФК «Фактор Плюс» як кредитора Університету «Україна» та фактично позбавляє Скаржника можливості будь-яким чином погасити борг у розмірі понад тридцять чотири мільйони гривень.

Оскільки Скаржнику, як зазначає останній, достовірно стало відомо про незаконні оскаржувані рішення лише 05.04.2018 року, ТОВ «ФК «Фактор Плюс» наполягає, що дана скарга подається у визначений п.3 ч.2 ст.37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» строк.

В додаток до скарги надано: копію договору відступлення права вимоги №2017/2-Ю від 22.09.2017 року; копію договору відступлення права вимоги №02/10-17/2 від 02.10.2017 року; копію листа-вимоги про погашення заборгованості від 15.05.2017 року; копію листа-повідомлення від 25.09.2017 року; інформаційна довідка із Реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об'єкта нерухомого майна, реєстраційний номер 00 від 05.04.2018 року; витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ТОВ «ФК «Фактор Плюс».

Розгляд скарги ТОВ «ФК «Фактор Плюс» призначений на 02.05.2018 року.

02.05.2018 року Благодійним фондом на адресу Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України направлено клопотання про відкладення розгляду скарги по суті у зв'язку з обмеженим терміном для підготовки заперечень на скаргу.

В цей же день Благодійним фондом подані заперечення на скаргу, в якій стверджувалось про необґрунтованість скарги, яка, на переконання Благодійного фонду, задоволенню не підлягає. В своїх запереченнях Благодійний фонд наголошував, що Скаржником без поважних причин пропущений строк звернення до Комісії; скарга подана без належного підтвердження факту порушення його прав у результаті прийняття такого рішення; оскаржувані реєстраційні дії проведено у відповідності до вимог п.3 ч.5 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» - незалежно від місцезнаходження нерухомого майна. Крім того, Благодійний фонд наголошував у своїх запереченнях на тому, що зазначене у скарзі нерухоме майно не було предметом договору іпотеки від 12.06.2008 року, що забезпечував виконання зобов'язань Університету «Україна» за кредитними договорами, укладеними між ПАТ «КБ «Хрещатик» та Університетом «Україна».

До своїх заперечень на скаргу Благодійним фондом додано копію ухвали Господарського суду міста Києва від 01.02.2018 року у справі №910/974 за позовом Вищого навчального закладу «Відкритий міжнародний університет розвитку людини «Україна» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фактор плюс» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Офіс Сервіс Люкс» про визнання договорів недійсними.

02.05.2018 року Комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України (далі по тексту - Комісія) складено Висновок, відповідно до резолютивної частини якого, Комісія вирішила задовольнити скаргу ТОВ «ФК «Фактор Плюс» від 06.04.2018 №б/н у повному обсязі; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 25.10.2017 року №№ 37744496, 37744709, 37745051, 37745318, прийняті приватним нотаріусом Дніпропетровської області Павловською Г.О., від 25.10.2017 року №№37758287, 37764842, 37764849, від 31.10.2017 року №37871685, прийняті приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Н.М., від 06.11.2017 року №№37971706, 37971997, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дубенко К.Є., та внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про скасування записів, внесених на підставі цих рішень.

Як вбачається зі змісту висновку, Комісія виходила з того, що при припинені іпотеки на підставі оскаржуваних рішень приватним нотаріусом Павловською Г.О. порушено норми статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень», оскільки об'єкт розташований у місті Києві, а вказаний суб'єкт оскарження діє в межах Дніпропетровської області. Тому Комісія прийшла до висновку, що оскаржувані рішення 1 (прийняті приватним нотаріусом Павловською Г.О. про припинення записів про іпотеку за №№5682881, 5682900 та про обтяження за №№5682833, 5682843) підлягають скасуванню як такі, що прийняті всупереч законодавству у сфері державної реєстрації прав. Після прийняття оскаржуваних рішень 1 були прийняті: оскаржуване рішення 2 (рішення приватного нотаріуса Незнайко Н.М. від 25.10.2017 року №37758287) та оскаржувані рішення 3, 4 (3 - про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 25.10.2017 року №№37764842, 37764849, від 31.10.2017 року №37871685; 4 - про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 06.11.2017 року №№37971706, 37971997). Тобто, як вказується Комісією, оскаржуване рішення 2 та оскаржувані рішення 3, 4 підлягають скасуванню, як такі, що випливають з факту скасування оскаржуваних рішень 1.

03.05.2017 року Міністерством юстиції України видано наказ за №1354/5 «Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень», яким задоволено скаргу ТОВ «ФК «Фактор Плюс» від 06.04.2018 №б/н у повному обсязі; скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 25.10.2017 року №№ 37744496, 37744709, 37745051, 37745318, прийняті приватним нотаріусом Дніпропетровської області Павловською Г.О., від 25.10.2017 року №№37758287, 37764842, 37764849, від 31.10.2017 року №37871685, прийняті приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Н.М., від 06.11.2017 року №№37971706, 37971997, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дубенко К.Є., та наказано внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про скасування записів, внесених підставі цих рішень. Виконання наказу покладено на Департамент державної реєстрації та нотаріату.

Не погоджуючись із вказаним Наказом Міністерства юстиції України від 03.05.2017 року за №1354/5, позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що висновок Комісії про недотримання приватним нотаріусом правил статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не є конкретним і не відповідає вимогам законодавства, а доводи щодо неналежного дослідження документів, наданих для вчинення реєстраційних дій - є узагальнюючими. Враховуючи викладене в сукупності і, зокрема, акцентуючи увагу на ту обставину, що Комісією була розглянута по суті скарга юридичної особи, якою ні під час звернення, ні в подальшому не доведено, що вона є суб'єктом звернення в розумінні Закону №755-ІV та Порядку №1128, суд визнає недоведеними твердження відповідача про відповідність свого рішення вимогам законодавства.

Однак, колегія суддів не може погодитись із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Так, згідно зі ст. 37 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальний органів або до суду.

У відповідності до частини 3 ст. 37 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів протягом 60 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю.

Як вбачається з матеріалів справи, скаржник у своїй скарзі зазначив, що дізнався про порушення своїх прав у квітні 2018 року під час підготовки позовної заяви до Університету щодо стягнення заборгованості. З метою встановлення активів Університету, на які може бути звернено стягнення 05.04.2018 отримано інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) із якої стало відомо про прийняття скасованих рішень, на підтвердження вказаного, скаржником була надана інформаційна довідка від 05.04.2018.

Під час судового засідання представник відповідача зазначила, що вказані пояснення скаржника щодо обставин за яких останній довідався про порушення своїх прав були, на думку Міністерства юстиції України, обґрунтовані і тому прийняті Комісією до уваги.

Приписами ч. 6 ст. 37 вказаного Закону передбачено, що за результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи приймають мотивоване рішення про: 1) відмову у задоволенні скарги; 2) задоволення (повне чи часткове) скарги шляхом прийняття рішення про: а) скасування рішення про державну реєстрацію прав; б) скасування рішення про відмову в державній реєстрації прав та проведення державної реєстрації прав; в) внесення змін до записів Державного реєстру прав та виправлення помилки, допущеної державним реєстратором; г) тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав; ґ) анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав; д) скасування акредитації суб'єкта державної реєстрації; е) притягнення до дисциплінарної відповідальності посадової особи територіального органу Міністерства юстиції України.

Відповідно до ч. 9 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України визначається Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 р. №1128 затверджено Порядок розгляду скарг з сфері державної реєстрації, (далі - Порядок №1128).

Розгляд скарг здійснюється за заявою особи, яка вважає, що її права порушено (далі скаржник), що подається виключно у письмовій формі та повинна містити обов'язкові відомості та документи, що долучаються до скарги, передбачені Законами, а також відомості про бажання скаржника та/або його представника взяти участь у розгляді відповідної скарги по суті та про один із способів, зазначених у п. 10 цього Порядку, в яких скаржник бажає отримати повідомлення про зазначений розгляд.

Розгляд скарг здійснюється у строки, встановлені Законом України «Про звернень громадян» з урахуванням особливостей, передбачених Законами, які обраховуються моменту реєстрації її суб'єктом розгляду скарги.

Згідно з п. 8 Порядку №1128, під час розгляду скарги по суті комісія встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення скаржника, зазначених у скарзі, та інші обставини, які мають значення для об'єктивного розгляду скарги, у тому числі шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чи Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - реєстри), та у разі необхідності витребування документів, пояснень тощо у суб'єкта оскарження, і вирішує: 1) чи мало місце прийняття оскаржуваного рішення суб'єктом оскарження, чи мала місце оскаржувана дія або бездіяльність суб'єкта оскарження; 2) чи було оскаржуване рішення прийнято суб'єктом оскарження на законних підставах, чи здійснювалася дія або вчинилась бездіяльність суб'єктом оскарження на законних підставах; 3) чи належить задовольнити кожну з вимог скаржника або відмовити в їх задоволенні; 4) чи можливо поновити порушені права або законні інтереси скаржника іншим способом, ніж визначено ним у своїй скарзі (зокрема внесення шляхом виправлення технічних помилок у записах реєстрів взамін скасування рішення державного реєстратора); 5) які рішення підлягають скасуванню або які дії, що випливають з факту скасування рішення або з факту визнання оскаржуваних дій або бездіяльності протиправними, підлягають вчиненню.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що підстав відмови з причини пропуску строку звернення у Відповідача не було, що також було вірно встановлено і судом першої інстанції.

Щодо компетенції приватного нотаріуса на здійснення реєстраційних дій відносно нерухомого майна, що знаходиться за межами нотаріального округа, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Позивач, посилаючись на п. 3 ч. 5 ст. третьої Закону, якою передбачено, що державна реєстрація обтяжень речових прав проводиться незалежно від місцезнаходження нерухомого майна, вважає дії приватного нотаріуса такими, що здійснені в межах компетенції.

Однак, колегія суддів звертає увагу, що Правові засади та процедура державної реєстрації прав регулюються Законом (у редакції, яка діяла на момент прийняття оскаржуваних рішень) та Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (у редакції, яка діяла на момент прийняття оскаржуваних рішень) (далі - Порядок № 1127), якими, зокрема, визначено наступне.

Державна реєстрація прав - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру прав.

Державний реєстр прав - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів таких прав.

Обтяження - заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, встановлена законом, актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або така, що виникла на підставі договору (стаття 2 Закону).

Державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі, зокрема, укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката, інших документів.

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (частина перша статті 575 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)).

Відповідно до частини першої статті 593 ЦК України право застави припиняється у разі, зокрема, припинення зобов'язання, забезпеченого заставою.

Частиною першою статті 598 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Порядок ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майн затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 р. № 1141 передбачає чіткий алгоритм дій у державному реєстрі.

Так, порядок реєстрації іпотеки, як іншого речового права відображений у пункті 31 Порядку № 1141, в якому зазначається: до державного реєстру прав вносяться відомості про інше речове право, похідне від права власності, та суб'єктів такого права, зокрема, розмір основного зобов'язання (у разі державної реєстрації іпотеки), реквізити заставної, відомості про видачу дубліката заставної, анулювання заставної (у разі державної реєстрації іпотеки та у разі коли іпотечним договором передбачено видачу заставної).

Виходячи із вищевикладеного, іпотека - це інше речове право, порядок реєстрації якої має відповідати вимогам передбаченим для реєстрації прав.

При цьому, жодна норма законодавства не встановлює, що іпотека є видом обтяження, реєстрація якої має бути здійснена у відповідності до порядку проведення реєстрації обтяження.

Так, твердження позивача про те, що реєстрація припинення іпотеки була здійснена відповідно до вимог законодавства не є доведеними, а тому не може бути прийняте судом до уваги.

Щодо твердження суду першої інстанції про те, що скаржником не було підтверджено факт порушення його прав у результаті прийняття рішення про державну реєстрацію прав, колегія суддів зазначає наступне.

Абзацом першим пункту 8 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1128, серед іншого передбачено, що під час розгляду скарги по суті Комісія встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення скаржника, зазначених у скарзі, та інші обставини, які мають значення для об'єктивного розгляду скарги, у тому числі шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав).

Відповідно до частини п'ятої статті 37 Закону скарга на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації прав або територіального органу Міністерства юстиції України подається особою, яка вважає, що її права порушено, у письмовій формі та має містити, зокрема, викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги.

На вимогу вищевказаних норм, скаржником було зазначено, що у 2007-2013 роках між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Хрещатик» (далі - Банк) та вищим навчальним закладом «Відкритий міжнародний університет розвитку людини «Україна» (далі - Університет) було укладено наступні кредитні договори: генеральний кредитний договір від 04.06.2008 № 24-47/1-08/G та кредитні договори від 04.06.2008 № 24-47/1-08/G, від 24.12.2013 № 58-47/1 -13/G, від 26.06.2007 № 40-47/4-07/G, від 10.08.2007 № 54-47/4-07.

З 22.09.2017 між Банком та ТОВ «ФК Фактор Плюс» був укладений договір відступлення права вимоги № 2017/2-Ю, відповідно до якого Банк відступив належні йому права вимоги за вказаними вище кредитними договорами ТОВ «ФК Фактор Плюс».

З урахуванням відступлення права вимоги на частину вимог до Університету на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Офіс Сервіс Люкс», перед ТОВ «ФК Фактор Плюс» в Університету наявна заборгованість у розмірі 34 600 353,56 грн.

Враховуючи те, що станом на день подання скарги Університетом не вчинялося жодних дій щодо погашення заборгованості, зокрема, з причин відсутності достатніх грошових коштів, а відчуження Об'єкту фактично позбавляє скаржника, як кредитора Університету, будь-яким чином погасити борг у розмірі понад тридцять чотири мільйони гривень та вважає, що оскаржувані рішення прийняті всупереч законодавству у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав).

З поданих разом зі скаргою документів, беручи до уваги інформацію викладену у скарзі, Комісія встановила порушення прав ТОВ «Фінансова компанія «Фактор Плюс» у результаті прийняття оскаржуваних рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Окрім того, посилання позивача на порушення норм законодавства у сфері державної реєстрації речових прав були підтверджені відомостями державного реєстру прав та знайшли своє відображення під час розгляду скарги.

Водночас, відсутність рішення суду і постанови про відкриття виконавчого провадження, про стягнення заборгованості з боржника не спростовують порушення в діях державних реєстраторів, встановлені відповідачем.

Більше того, колегія суддів вважає за необхідне наголосити, що порушення права Скаржника обґрунтоване не тільки наявністю заборгованості Університету "Україна" перед Скаржником, але й неможливістю Скаржника в подальшому отримати кошти або майно боржника в рахунок погашення заборгованості в зв'язку із неправомірним відчуженням майна боржника на користь третіх осіб. Мається на увазі відкриття виконавчого провадження щодо стягнення такої заборгованості та реалізація майна боржника шляхом продажу на прилюдних торгах в рамках такого виконавчого провадження. Таким чином твердження суду першої інстанції про, начебто, необхідність Скаржника обґрунтовувати його право на спірне майно є безпідставним.

Щодо обставин, які були встановлені відповідачем та слугували прийняттю оскаржуваного наказу, варто зазначити наступне.

Відповідно до даних Державного реєстру прав встановлено.

Оскаржувані рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 25.10.2017 №№ 37744496, 37744709, 37745051, 37745318 прийнято приватним нотаріусом Павловською Г.О. (далі - оскаржувані рішення 1) за результатами розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень Банка (через уповноважену особу), внесених у базу даних заяв Державного реєстру прав 25.10.2017 за №№ 24832061, 24832332, 24832665, 24832912 (далі - група заяв 1).

До групи заяв 1 додано лист Банку від 23.10.2017 № 48968/17-10, підписаний представником Банку за довіреністю Федусем К.О. (далі - Лист Банку про припинення обтяжень та іпотек щодо Об'єкта).

На підставі цих рішень приватним нотаріусом Павловською Г.О. внесено записи про припинення записів про іпотеку за №№ 5682881, 5682900 та записів про обтяження за №№ 5682833, 5682843, де іпотекодавець (особа, майно/права якої обтяжуються) - Університет, іпотекодержатель (обтяжувач) - Банк.

Оскаржуване рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 25.10.2,017 № 37758287 прийнято приватним нотаріусом Незнайко Н.М. (далі - оскаржуване рішення 2) за результатами розгляду відповідної заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень Фонду (через уповноважену особу), до якої додано, зокрема, договір про пожертву (дарування), посвідчений приватним нотаріусом Незнайко Н.М. 25.10.2017, зареєстрований у реєстрі за № 67.

На підставі цього рішення приватним нотаріусом Незнайко Н.М. зареєстровано перехід права на Об'єкт від Університету до Фонду, внаслідок чого внесено відповідні записи до Державного реєстру прав.

Оскаржувані рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 25.10.2017 №№ 37764842, 37764849, від 31.10.2017 № 37871685 (далі - оскаржувані рішення 3) прийнято приватним нотаріусом Незнайко Н.М. за результатами розгляду відповідних заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень Таланчук І.В., до яких додано договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Незнайко Н.М. 25.10.2017, зареєстрований у реєстрі за № 71.

На підставі цих рішень приватним нотаріусом Незнайко Н.М. внесено записи про іпотеку та обтяження щодо Об'єкта, де іпотекодавець (особа, майно/права якої обтяжуються) - Фонд, іпотекодержатель (обтяжувач) - Таланчук І.В., а також внесено зміни до запису про право власності на Об'єкт Фонду, у зв'язку з технічною помилкою.

Оскаржувані рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 06.11.2017 №№ 37971706, 37971997, (далі - оскаржувані рішення 4) прийнято приватним нотаріусомДубенко К.Є. за результатами розгляду відповідних заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ОСОБА_11, до яких, зокрема, додано договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Дубенко К.Є. 06.11.2017, зареєстрований у реєстрі за № 2173.

На підставі цих рішень приватним нотаріусом Дубенко К.Є. внесено записи про іпотеку та обтяження щодо Об'єкта, де іпотекодавець (особа, майно/права якої обтяжуються) - Фонд, іпотекодержатель (обтяжувач) - ОСОБА_11

Отже, приватним нотаріусом Павловською Г.О. при розгляді групи заяв 1 та прийнятті оскаржуваних рішень 1 всупереч законодавству у сфері державної реєстрації прав, а саме: статтям 10, 18, 23, 27 Закону, пунктам 12, 14, 57 Порядку № 1127, статтям 593, 598, 575 ЦК України, статті 17 Закону про іпотеку, статті 16 Закону про банки: не перевірено належним чином документи на наявність підстав для зупинення розгляду групи заяв 1, оскільки до них не було додано: договорів іпотеки, на підставі яких вносилися, припинені приватним нотаріусом Павловською Г.О., записи про іпотеку та про обтяження, де визначено, зокрема, підстави для припинення іпотеки; статут Банку, де, зокрема, визначено органи управління Банком, їх компетенція та порядок прийняття ними рішень, та, як наслідок, не встановлено належним чином факт виконання умов договорів іпотеки, на підставі яких вносилися, припинені приватним нотаріусом Павловською Г.О., записи про іпотеку та про обтяження, зокрема, з доданого до групи заяв 1 Листа Банку про припинення обтяжень та іпотек щодо Об'єкта неможливо встановити припинення іпотеки та обтяження щодо Об'єкта за вказаними договорами іпотеки.

Крім того, при припинені іпотеки на підставі вказаних рішень приватним нотаріусе Павловською Г.О. порушено, норми статті 3 Закону, оскільки Об'єкт розташований у місті Києві, а вказаний суб'єкт оскарження діє в межах Дніпропетровської області.

Тому, на переконання колегії суддів, Комісія дійшла вірного висновку, що оскаржувані рішення 1 підлягають скасуванню як такі, що прийняті всупереч законодавству у сфері державної реєстрації прав.

Разом з тим, судом апеляційної інстанції встановлено, що після прийняття оскаржуваних рішень 1 були прийняті оскаржуване рішення 2 та оскаржувані рішення 3, 4.

Під час розгляду скарги по суті Комісія встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення скаржника, зазначених у скарзі, та інші обставини, які мають значення для об'єктивного розгляду скарги, у тому числі шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі прав, і вирішує, зокрема, які рішення підлягають скасуванню або які дії, що випливають з факту скасування рішення або з факту визнання оскаржуваних дій або бездіяльності протиправними, підлягаю вчиненню (підпункт 5 пункту 8 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1128 (далі - Порядок)).

Тобто оскаржуване рішення 2 та оскаржувані рішення 3, 4 підлягають скасуванню, як такі, що випливають з факту скасування оскаржуваних рішень 1.

Частиною шостою статті 37 Закону встановлено, що за результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи приймають мотивоване рішення, зокрема, про скасування рішення про державну реєстрацію прав.

У випадку задоволення скарги Міністерством юстиції України за результатами її розгляду шляхом прийняття рішення про скасування рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав (частина друга статті 26 Закону).

За результатами розгляду скарги суб'єкт розгляду скарги на підставі висновків комісії приймає мотивоване рішення про задоволення скарги або про відмову в її задоволенні з підстав, передбачених, зокрема, Законом, у формі наказу (пункт 12 Порядку).

Тобто записи, які були внесені до Державного реєстру прав на підставі оскаржуваних рішень, підлягають скасуванню, що і було зроблено Комісією, та що, на думку суду апеляційної інстанції, повністю відповідає нормам чинного законодавства.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було неповно встановлено обставини та порушено норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цілому.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Фактор Плюс» та Міністерства юстиції України - задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 листопада 2018року - скасувати, та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог Благодійної організації «Благодійний фонд «Добробут ХХІ століття» - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття. Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма