Справа № 480/4545/18
Суддя: О.В. Соп'яненко
Дата ухвалення: 2019-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2019 р. Справа № 480/4545/18

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Соп'яненко О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Усенко І.М.,

представника позивача Воєнко В.Л.,

представника відповідача Савченко С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Шалигинське" до Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області про скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, який мотивує тим, що відповідачем проведено документальну позапланову перевірку позивача. ЗА наслідками перевірки 25.10.2018 винесено податкове повідомлення-рішення про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 424385 грн.; податкове повідомлення-рішення про зменшення від'ємного значення з податку на додану вартість на суму 47900 грн. вважає такі рішення протиправними.

Відповідачем безпідставно зроблено висновок про реалізацію позивачем продукції власного виробництва за цінами нижче від регульованих. Позивач ніколи не проводив операцій, що підлягають оподаткуванню. Відповідачем безпідставно визнано регульованими передбачені законом України "Про державну підтримку сільського господарства України" інтервенційні ціни. Крім того, встановлені законом ціни застосовуються лише в межах організованого аграрного ринку України. Позивач таких операцій не проводив. Застосування інтервенційних цін до позивача, який проводить операції за межами Аграрної біржі не відповідає вимогам закону. Відповідачем безпідставно збільшено зобов'язання позивача на 330081 грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 82520,25 грн.

Також відповідачем безпідставно зроблено висновок про позивачем продукції власного виробництва за цінами нижчими від собівартості. З наданих позивачем документів вбачається, що самостійно виготовлені товари, а саме пшениця різних класів, реалізувалась позивачем за цінами вищими від собівартості.

Також є безпідставним зменшення від'ємного значення з податку на додану вартість. Сума у податковому повідомленні-рішенні була розрахована відповідачем за спеціальними методиками та правилами, тому не вбачається можливості встановити на яку суму воно має бути скасоване. Просить скасувати податкові повідомлення-рішення № 000501402 в частині збільшення зобов'язання на суму 330081 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 8252025, 25 грн.

Позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог, яку представник позивача підтримав у судовому засіданні. Просить скасувати податкове повідомлення-рішення № в частині основної суми зобов'язання 316572 грн. та штрафних (фінансових санкцій на суму 79143 грн. Податкове повідомлення-рішення № скасувати в частині зменшення від'ємного значення з податку на додану вартість у сумі 39677 грн.

Відповідачем подано письмовий відзив у якому він позов не визнав та підтримав такі заперечення у судовому засіданні. Пояснив, що в ході перевірки позивача встановлено ряд порушень у зв'язку з чим винесено два податкових повідомлення-рішення. Встановлено, що у періоді, який перевірявся, позивачем здійснювалась реалізація сільськогосподарської продукції, що підлягає державному регулюванню цін, за цінами, що є меншими за встановлені Наказом Міністерства аграрної політики та промисловості України мінімальні інтервенційні ціни. Такими діями занижено податкові зобов'язання з податку на додану вартість на 330081 грн. та завищено суми від'ємного значення з ПДВ 47900 грн.

Також в ході перевірки встановлено, що у 2015 році позивачем, в порушення вимог ПК України позивачем здійснювалась реалізація самостійно виготовленої продукції тваринництва за цінами нижчими від собівартості, що призвело до заниження зобов'язань з ПДВ на суму 26058 грн.

Крім того, позивачем було завищено податковий кредит на суму 5089 грн. у зв'язку з подвійним відображенням окремих податкових накладних. Просить у задоволенні позову відмовити.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що відповідачем проведено планову виїзну документальну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2015 по 30.06.2018, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 по 30.06.2018. За наслідками перевірки 25.10.2018 винесено податкові повідомлення-рішення № про збільшення податкового зобов'язання з податку на додану вартість на 339508 грн., застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 84877 грн.; № , яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість на 47900 грн.

Відповідно до акту перевірки позивачем у періоді, який перевірявся, здійснювалась реалізація самостійно вирощеної пшениці ряду контрагентів за цінами, що є нижчими від мінімальних інтервенційних цін, встановлених Наказами Міністерства аграрної політики № 292 від 29.07.2015 та № 305 від 14.09.2016. Ця обставина позивачем не оспорюється. За висновком відповідача такі дії є порушенням вимог абз. 2 п. 188.1 ст. 188 ПК України і заниження суми податку на додану вартість становило 330081 грн. (а.с. 15-16). Такі висновки суд вважає протиправними.

Відповідно до ст. 188 п. 188.1 ПК України (в редакції на момент виникнення правовідносин) база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, за винятком товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню.

Обґрунтовуючи свою позицію відповідач посилається на Накази Міністерства аграрної політики та промисловості № 292 від 29.07.2015, № 305 від 14.09.2016. Відповідно до змісту наведених нормативних актів, вони були видані відповідно до п.п. 4.1.2 п.4.1 ст.4 та п.п. 5.1.2 п. 5.1 ст.5 Закону України "Про державну підтримку сільського господарства України", Методики визначення мінімальної та максимальної інтервенційної ціни об'єкта державного цінового регулювання.

Відповідно до ст. 3 п.п. 3.1, 3.2 закону України "Про державну підтримку сільського господарства України" держава здійснює регулювання гуртових цін окремих видів сільськогосподарської продукції (далі - державне цінове регулювання), встановлюючи мінімальні та максимальні інтервенційні ціни, а також застосовуючи інші заходи, визначені цим Законом, при дотриманні правил антимонопольного законодавства та правил добросовісної конкуренції. Зміст державного цінового регулювання полягає у здійсненні Аграрним фондом державних інтервенцій в обсягах, що дозволяють встановити ціну рівноваги (фіксінг) на рівні, не нижчому за мінімальну інтервенційну ціну та не вищому за максимальну інтервенційну ціну. Держава не здійснює цінове регулювання за межами організованого аграрного ринку України.

Відповідно до ст. 4 п. 4.1 п.п. 4.1.1, 4.1.2, зазначеного закону мінімальна інтервенційна ціна метричної одиниці окремого об'єкта державного цінового регулювання є ціновим індикатором, який: а) є підставою для прийняття рішення про здійснення фінансової інтервенції; б) використовується для планування доходів продавців такого об'єкта в Україні та з іншими цілями, визначеними цим Законом. Мінімальна інтервенційна ціна окремого об'єкта державного цінового регулювання установлюється на визначений період цінового регулювання центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики, політики у сфері сільського господарства.

Таким чином, зазначеними відповідачем в акті перевірки Наказами Міністерства аграрної політики та промисловості встановлювались мінімальні інтервенційні ціни, в тому числі і на пшениці різних класів. За змістом наведених норм закону, державне регулювання цін полягає у здійсненні товарної або фінансової інтервенції при досягненні цінами на встановлений вид продукції мінімальних чи максимальних інтервенційних цін. Як було зазначено, таке регулювання здійснюється лише в межах організованого аграрного ринку та не здійснюється за його межами.

Відповідно до ст. 2 п. 2.12 закону України "Про державну підтримку сільського господарства України" організований аграрний ринок - сукупність правовідносин, пов'язаних з укладенням та виконанням цивільно-правових договорів, предметом яких є сільськогосподарська продукція, за стандартизованими умовами та реквізитами біржових договорів (контрактів) і правилами Аграрної біржі.

Зі змісту акту перевірки та пояснень, наданих представниками сторін у судовому засіданні, вбачається що правочини укладались безпосередньо між позивачем та контрагентами . Дослідженими судом доказами не підтверджується укладення позивачем біржових договорів (контрактів) за правилами Аграрної біржі. За таких обставин, суд вважає безпідставним розповсюдження відповідачем на такі правовідносини дії нормативних актів, зокрема Наказів Міністерства аграрної політики та промисловості № 292 від 29.07.2015, № 305 від 14.09.2016 та норм закону України "Про державну підтримку сільського господарства України" в частині державного цінового регулювання.

Крім того, зі змісту поняття державного цінового регулювання та мінімальної інтервенційної ціни, відповідно до норм закону України "Про державну підтримку сільського господарства України", вбачається, що встановлення інтервенційних мінімальних та максимальних цін не є забороною здійснення реалізації продукції за цінами нижчими за мінімальні чи вищими за максимальні, а є лише підставою для вжиття державою в особі Аграрного фонду заходів для встановлення цінової рівноваги.

Відповідно до ст. 1 ч. 1 п.п. 2, 13, закону України "Про ціни і ціноутворення" (в редакції на момент виникнення правовідносин) гранична ціна - максимально або мінімально допустимий рівень ціни, який може застосовуватися суб'єктом господарювання; фіксована ціна - обов'язкова для застосування суб'єктами господарювання ціна, встановлена Кабінетом Міністрів України, органами виконавчої влади та державними колегіальними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень та компетенції. Відповідно до ст. 12 ч. 1 державні регульовані ціни запроваджуються на товари, які справляють визначальний вплив на загальний рівень і динаміку цін, мають істотну соціальну значущість, а також на товари, що виробляються суб'єктами, які займають монопольне (домінуюче) становище на ринку.

Відповідно до ст. 13 закону України "Про ціни і ціноутворення" державне регулювання цін здійснюється Кабінетом Міністрів України, органами виконавчої влади, державними колегіальними органами та органами місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень шляхом: установлення обов'язкових для застосування суб'єктами господарювання: фіксованих цін; граничних цін; граничних рівнів торговельної надбавки (націнки) та постачальницько-збутової надбавки (постачальницької винагороди); граничних нормативів рентабельності; розміру постачальницької винагороди; розміру доплат, знижок (знижувальних коефіцієнтів). запровадження процедури декларування зміни ціни та/або реєстрації ціни.

Суд вважає, що відповідачем безпідставно ототожнюється встановлення Наказами Міністерства аграрної політики та промисловості мінімальних та максимальних інтервенційних цін для цілей, визначених законом України "Про державну підтримку сільського господарства України" з заходами державного регулювання цін, передбаченими законом України "Про ціни і ціноутворення". Будь-яких доказів встановлення граничних чи фіксованих цін у 2015-2016 роках, зокрема на пшеницю, реалізація якої здійснювалась позивачем, та продаж такої продукції зі цінами нижчими від встановлених відповідачем не подано. Висновки відповідача про вчинення у цій частині позивачем порушень податкового законодавства суд вважає безпідставними.

Відповідно до ст. 188 п. 188.1 ПК України ( в редакції станом на 2015 рік) база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості (у разі здійснення контрольованих операцій - не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв'язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів). При цьому база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче їх собівартості.

В ході перевірки відповідачем зроблено висновок про реалізацію самостійно вирощеної худоби та молока за цінами, що є нижчими від собівартості цих товарів. Позивачем подано доказ реалізації пшениці за цінами вищими від собівартості. Будь-які докази для спростування висновків відповідача у наведеній частині позивачем не подано.

Відповідно до розрахунку, наведеного відповідачем у відзиві на позов, по операціях з реалізації товарів за цінами, що за висновком відповідача є меншими за регульовані, позивачу збільшено податкове зобов'язання з податку на додану вартість на 330081 грн. та зменшено від'ємне значення з податку на додану вартість на 47900 грн. Суд вважає необхідним задовольнити вимоги позивача у межах заявлених ним позовних вимог, визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 25.10.2018 № в частині збільшення суми зобов'язання з ПДВ на 316572 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 79143 грн.; № в частині зменшення розміру від'ємного значення податку на додану вартість на 39677 грн.

На підставі ст. 139 КАС України суд вважає необхідним стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір, сплачений при зверненні до суду з позовом у сумі 6530,80 грн.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Шалигинське" до Головнеого управління Державної фіскальної служби у Сумській області про скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення від 25.10.2018 форми "Р" № в частині збільшення суми зобов'язання з податку на додану вартість на 316 572,00 грн. та в частині застосування штрафних санкцій в розмірі 79143,00 грн.

Скасувати податкове повідомлення-рішення від 25.10.2018 форми "В4" № в частині зменшення розміру від'ємного значення податку на додану вартість на 39 677,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Шалигинське" судовий збір в розмірі 6530,88 грн. , сплачений при зверненні до суду.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 11.03.2019.

Суддя О.В. Соп'яненко