Справа № 640/21117/18
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2019-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2019 р.Справа № 640/21117/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: Жигилія С.П. , Спаскіна О.А. ,

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Інспектора поліції 1 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 17.12.2018 року (ухвалене суддею Золотарьовою Л.І.) по справі № 640/21117/18

за позовом ОСОБА_2

до Інспектора поліції 1 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1

про визнання дій протиправними, скасування постанови, закриття провадження,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Інспектора поліції 1 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1, в якому просив: визнати незаконними дії відповідача щодо винесення постанови серії ЕАВ №712471 від 04.11.2018 р. відносно позивача про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення; скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №712471 від 04.11.2018 р., складену відповідачем; закрити провадження у адміністративній справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (в подальшому КУпАП) та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 255 грн. на підставі ч. 1 ст. 247 КпАП, у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 17.12.2018 р. позов задоволено частково, а саме: скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАВ №712471 від 04.11.2018 р. за ч. 1 ст. 122 КУпАП відносно позивача; справу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП відносно позивача закрито; стягнуто з Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції на користь позивача витрати на правову допомогу розмірі 1300 грн.; в іншій частині вимог відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 11.03.2019 р. вказане рішення змінено, шляхом викладення абзацу четвертого резолютивної частини рішення у наступній редакції: "Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу у розмірі 1300 грн."

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Київського районного суду м. Харкова від 17.12.2018 р. та винести нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме, вимог: Кодексу адміністративного судочинства України (в подальшому КАС України), та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

У судове засідання учасники справи не зявилися, своїх представників не направили, про дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 КАС України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою технічного запису не здійснювалося.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що 04.11.2018 р. Інспектором поліції 1 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №712471, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності вигляді штрафу у розмірі 255 грн. за ч. 1 ст. 122 КУпАП за те, що він 04.11.2018 р. о 11.30 год., керуючи автомобілем марки Mitsubishi Colt, державний номер НОМЕР_1, за те, що він по вул. Клочківській, 89, у м. Харкові, порушив вимогу дорожньої розмітки 1.3., чим порушив вимоги п. 8.5.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 р. (в подальшому Правила).

Не погоджуючись із вищевказаною постановою та діями відповідача у справі про адміністративне правопорушення, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що постанова відповідача про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню, оскільки вона винесена із порушенням вимог чинного законодавства, а вимоги про визнання дій відповідача не підлягають задоволенню, оскільки належним способом захисту прав позивача є скасування оскаржуваної постанови.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із п.п. 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України Про Національну поліцію, поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ч. 1 ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають, серед іншого, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 122 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 8.5.1. Правил, горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 34.1 цих Правил.

Підпунктом 1.3 пункту 34.1. розділу 34 Правил встановлено, що поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають чотири і більше смуг руху.

Згідно із ч. 1 ст. 122 КУпАП, порушення вимог розмітки проїзної частини доріг тягне за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Як вбачається із оскаржуваної постанови відповідача, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 04.11.2018 р. о 11.30 год., керуючи автомобілем марки Mitsubishi Colt, державний номер НОМЕР_1, за те, що він по вул. Клочківській, 89, у м. Харкові, порушив вимогу дорожньої розмітки 1.3.,чим порушив вимоги п. 8.5.1 Правил.

Судовим розглядом встановлено, що в оскаржуваній постанові, в порушення ст. 283 КУпАП. не зазначено відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис правопорушення, та не вказано про те, чи взагалі таке фіксування проводилось, не надано інших доказів вчинення правопорушення.

Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ №712471 від 04.11.2018 р. складена з порушенням норм статті 283 КУпАП, оскільки, у разі відсутності в оскаржуваній постанові посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, наданий відповідачем відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а постанова у справі про адміністративне правопорушення не може вважатися такою, що відповідає чинному законодавству у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та підлягає скасуванню.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права викладений у постановах Верховного Суду від 30.05.2018 р. (справа № 337/3389/16-а), від 31.01.2019 р. (справа 464/2309/17).

Згідно ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, колегія суддів переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення відповідно до вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Київського районного суду м. Харкова від 17.12.2018 р. без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апелянта спростовані приведеними вище обставинами та нормативно-правовим обґрунтуванням.

Керуючись ст. ст. 77, 243, 271, 286, 308, 316, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Інспектора поліції 1 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 17.12.2018 року по справі № 640/21117/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та не може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий суддя ОСОБА_3
Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5