Справа № 802/1111/16-а
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2019-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/1111/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Жданкіна Н.В.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

28 березня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Франовської К.С.

суддів: Совгири Д. І. Курка О. П. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Колісниченка Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 ОДПІ Головного управління ДФС у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 13 листопада 2018 року (час ухвалення рішення- не зазначено, місце ухвалення- м.Вінниця, дата складення повного тексту судового рішення- 20.11.2018 р.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 ОДПІ Головного управління ДФС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2016 року ОСОБА_3 звернувся з суд з позовом до ОСОБА_2 ОДПІ Головного управління ДФС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 29 червня 2016 року № 60192-13 про визначення позивачу податкового зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб в сумі 25000,00 грн.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 29 серпня 2016 року, з яким погодився ОСОБА_2 апеляційний адміністративний суд, відповідно до ухвали від13 грудня 2016 року, у позові ОСОБА_3 відмовлено.

Не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, позивач подав до Верховного Суду касаційну скаргу.

За результатами розгляду справи Постановою Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 22 травня 2018 року постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 29 серпня 2016 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2016 року у справі №802/1111/16-а скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Скасовуючи постановлені судові рішення, Верховний Суд зазначив, що при розгляді даної справи, суди попередніх інстанцій помилково застосували до спірних відносин положення підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України, у редакції, яка діяла до 1 січня 2016 року та на момент виникнення спірних правовідносин втратила чинність.

При новому розгляді справи, суду слід встановити належність транспортного засобу позивача до об'єктів оподаткування транспортним податком за 2016 рік шляхом встановлення року випуску автомобіля та його середньоринкової вартості на підставі інформації Мінекономрозвитку наданої контролюючому органу щодо транспортних засобів, які в силу підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України є об'єктом оподаткування транспортним податком за 2016 рік.

За результатами повторного розгляду справи ОСОБА_2 окружним адміністративним судом від 13 листопада 2018 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано протиправним та скасовано прийняте ОСОБА_2 ОДПІ ГУ ДФС (ОСОБА_2 районне відділення) податкове повідомлення-рішення форми "Ф" №60192-13 від 29.06.2016, відповідно до якого ОСОБА_3 визначено суму податкового зобов'язання за платежем "транспортний податок з фізичних осіб" у розмірі 25000,00 грн.

Стягнуто на користь ОСОБА_3 сплачений ним при зверненні до суду судовий збір в сумі 551,21 грн. за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_2 об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, вважаючи його винесеним без врахування всіх обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_2 ОДПІ Головного управління ДФС у Вінницькій області оскаржила його, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги скаржник зазначає, що відповідно до відомостей, належний позивачу автомобіль зазначений у переліку легкових автомобілів, які підлягають оподаткуванню транспортним податком у 2016 році, наданим органу ДФС Мінекономрозвитку, оскільки даний легковий автомобіль є об'єктом оподаткування відповідно до положень ст.267 ПК України.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 проти доводів апеляційної скарги заперечує, наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального і процесуального законодавства та ухвалив законне і справедливе судове рішення.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2019 року відповідно до приписів ст. ст.48,52 КАС України здійснено заміну відповідача ОСОБА_2 ОДПІ Головного управління ДФС у Вінницькій області її правонаступником, Головним управлінням ДФС у Вінницькій області.

Представник позивача у судовому засіданні, вимоги апеляційної скарги заперечив та просив таку залишити без задоволення.

Представник відповідача, у судовому засіданні, вимоги апеляційної скарги підтримала та просила її задовольнити.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи,10.01.2014 р. за позивачем зареєстровано автомобіль марки Land Rover, модель Range Rover Sport, об'єм двигуна 2993 куб.см., 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

29.06.2018 року ОСОБА_2 ОДПІ ГУ ДФС України позивачу прийнято податкове повідомлення-рішення №60192-13, яким визначено позивачу суму податкового зобовязання за платежем транспортний податок з фізичних осіб у розмірі 25000,00грн.

Не погодившись з таким рішенням податкового органу позивач звернувся в суд з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» від 24 грудня 2015 року № 909-VIII бюджетним періодом, в якому починає застосовуватися транспортний податок до об'єктів оподаткування є 2017 рік, тому нарахування позивачу у 2016 році суми податкового зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб є передчасним. Крім того, суд посилався на ненадання відповідачем до податкового повідомлення-рішення розрахунку середньоринкової вартості автомобіля, та недоведення, що транспортний засіб, який належить позивачу є об'єктом оподаткування транспортним податком в 2016 році.

Також, суд звернув увагу на те, що у даному випадку, автомобіль позивача не відноситься до об'єктів оподаткування, оскільки не має об'єму циліндрів двигуна понад 3000 куб. см (об'єм двигуна 2993 куб. см.), а тому правові підстави для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення відсутні.

Апеляційний суд не погоджується із вказаним висновком з огляду на наступні обставини.

01 січня 2015 року набрав чинності Закон України від 28 грудня 2014 року № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким згідно зі статтею 267 ПК України введено новий транспортний податок.

Відповідно до пункту 10.2 статті 10 Податкового кодексу України місцеві ради обов'язково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю).

Повноваження міських рад щодо податків та зборів визначені статтею 12 Податкового кодексу України.

Відповідно до підпункту 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

У разі якщо сільська, селищна, міська рада або рада об'єднаних територіальних громад, що створена згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків і зборів, що є обов'язковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки до прийняття рішення справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням їх мінімальних ставок, а плата за землю справляється із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування плати за землю (підпункт 12.3.5 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України).

Водночас, 24 грудня 2015 року Верховною Радою України прийнято Закон України № 909-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році», що набрав чинності 01 січня 2016 року (далі - Закон №909-VIII), яким внесено зміни у Податковий кодекс України щодо об'єкту оподаткування транспортним податком.

Так, згідно підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України (в редакції Закону від 24.12.2015 № 909-VIII) об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Пунктом 4 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону № 909-VIII визначено, що у 2016 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів на 2016 рік не застосовуються вимоги, встановлені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України та Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Враховуючи те, що Законом України № 909-VIII не встановлювався новий транспортний податок, а також не змінювалась його ставка, тому з 01 січня 2016 року платниками транспортного податку є власники легкових автомобілів не старше п'яти років, середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати.

Станом на 01 січня 2016 року мінімальна заробітна плата установлена в розмірі 1378 грн. (стаття 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік»). Отже, 750 розмірів мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2016 складали 1033500 грн.

Таким чином, об'єктом оподаткування у 2016 році стали легкові автомобілі, середньоринкова вартість яких становить понад 1033500 грн. та з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно).

Середньоринкова вартість автомобіля визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті (абз.2 підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України).

Методика визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2016 року №66, відповідно до положень пункту 2 якої середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за формулою, визначеною у пункті 3 Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2013 року №403 (Офіційний вісник України, 2013 року, N 44, ст. 1576), де за ціну нового транспортного засобу (Ц н) береться ціна нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач.

Пунктом 3 Порядку №403 встановлено, що середньоринкова вартість транспортного засобу розраховується за методом аналогії цін ідентичних транспортних засобів за такою формулою: С ср = Ц н х (Г / 100) х (1 ± (Г к / 100), де Ц н - ціна нового транспортного засобу в Україні; Г - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від строку експлуатації згідно з додатком 1; Г к - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від пробігу згідно з додатком 2.

Джерелом інформації про ціни нових транспортних засобів в Україні є офіційні прайс-листи виробників (дилерів) або довідкові дані про ціни щодо ідентичних або аналогічних нових транспортних засобів в Україні чи країнах-виробниках (експортерах) з урахуванням податків та зборів, що визначаються відповідно до законодавства (пункт 4 Порядку №403).

Згідно пункту 5 Методики, ідентичними є автомобілі, в яких збігаються такі ознаки і параметри: марка; країна-виробник; тип кузова (седан, універсал тощо); модель; конструкція привода тягових коліс; тип та робочий об'єм двигуна; потужність двигуна; тип коробки переключення передач та інших складників силової передачі; габаритні розміри; рік випуску; комплектація. Розбіжності можуть стосуватися комплектації, пробігу та технічного стану.

Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду подає ДФС інформацію про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (п. 13 Методики в редакції чинній на час спірних правовідносин).

Мінекономрозвитку забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, тип двигуна, об'єм циліндрів двигуна, тип коробки переключення передач та пробіг (п. 14 Методики в редакції чинній на час спірних правовідносин).

Аналіз наведених положень Методики та Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів свідчить про врахування при розрахунку цієї вартості певних ознак, параметрів і характеристик транспортного засобу.

Обов'язок щодо визначення середньоринкової вартості транспортного засобу законодавець покладає на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку. Межі повноважень податкового органу полягають виключно у прийнятті податкового повідомлення-рішення на підставі отриманої від Мінекономрозвитку інформації про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Відтак, підставою для прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення є отримана від Мінекономрозвитку інформація про вартість автомобіля позивача, яка розрахована виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля.

Частиною четвертою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали.

На виконання постанови Верховного Суду, відповідачем було витребувано у Мінекономрозвитку належним чином завірену інформацію стосовно середньоринкової вартості транспортного засобу марки Land Rover, модель Range Rover Sport, об'єм двигуна 2993 куб.см., 2013 року випуску, який належить позивачу на праві власності станом на 01 січня 2016 року в цілях оподаткування транспортним податком в 2016 році.

Згідно листа Мінекономрозвитку №3805-05/11959-06 від 20.03.2019 середньоринкова вартість автомобіля марки Land Rover, модель Range Rover Sport, об'єм двигуна 2993 куб.см., 2013 року випуску станом на 01.01.2016 року становила понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 01 січня податкового звітного року - 1 218 396,38 грн.

Враховуючи викладене, а також те, що згідно наданої Мінекономрозвитку інформації належний позивачу на праві приватної власності автомобіль, є об'єктом оподаткування транспортним податком з фізичних осіб у 2016 році, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про помилковість рішення суду першої інстанції і наявність підстав для його скасування.

При цьому, слід відзначити, що положеннями пп. 267.6.10 п. 267.6 ст. 267 ПК України передбачено право фізичних осіб-платників податку звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем своєї реєстрації для проведення звірки даних щодо об'єктів оподаткування, що перебувають у власності платника податку; розміру ставки податку; нарахованої суми податку.

У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів (зокрема документів, що підтверджують право власності на об'єкт оподаткування, перехід права власності на об'єкт оподаткування, документів, що впливають на середньоринкову вартість легкового автомобіля), контролюючий орган за місцем реєстрації платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Між тим, позивач не звертався із письмовою заявою для проведення звірки розрахунку, здійсненого податковим органом, зокрема, щодо показників, що впливають на середньоринкову вартість легкового автомобіля, та, відповідно, правомірності віднесення транспортного засобу, який зареєстрований за позивачем, до об'єкту оподаткування транспортним податком, тому посилання позивача на те, що середньоринкова вартість його автомобіля не перевищує 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2016 року, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими.

Щодо посилання позивача на положення пп. 4.1.9 п. 4.1 ст. 4 ПК України, відповідно до якого зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, то колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки Законом № 909-VIII змінено лише визначення об'єкта оподаткування транспортним податком, а не запроваджено транспортний податок як такий.

Разом з тим, пунктом 4 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону № 909-VIII визначено, що в 2016 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів на 2016 рік не застосовуються вимоги, встановлені пп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 ПК України та Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

В даному випадку не встановлюється новий податок та не змінюється його ставка, а лише змінюються вимоги до об'єкта оподаткування таким податком, що зумовлено внесенням змін до ПК України, та якими має бути запроваджено механізм справляння та порядок сплати транспортного податку, встановленого ПК України, безвідносно до прийняття місцевою радою рішення щодо цього податку в порядку, встановленому пп. 12.3.4 п. 12.3.4 ст. 12 ПК України.

Тому враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції неповно досліджено обставини справи, порушено норми матеріального права, а отже помилково задоволено адміністративний позов.

Відповідно до ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1)неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2)недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3)невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4)неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги відповідача є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, у зв'язку з чим рішення суду першої інстанції необхідно скасувати та прийняти постанову про відмову у позові з викладених мотивів.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 ОДПІ Головного управління ДФС у Вінницькій області задовольнити.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 13 листопада 2018 року скасувати та прийняти постанову, якою у позові ОСОБА_3 до ОСОБА_2 ОДПІ Головного управління ДФС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 29 червня 2016 року № 60192-13,- відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 01 квітня 2019 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5