Справа № 810/3896/18
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Терлецької О.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2019 року Справа № 810/3896/18

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Губської Л.В., Карпушової О.В.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Соколова Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2018 року у справі

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

до Києво-Святошинського відділення

Головного управління Державної фіскальної служби

в Київській області

про визнання протиправним та скасування

податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 (далі - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Києво-Святошинського відділення Головного управління Державної фіскальної служби в Київській області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 07.05.2018 р. № про застосування штрафів за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків корегування до податкових накладних на загальну суму 27 132,59 грн.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2018 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем дійсно порушено граничні строки реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних в ЄРПН, за що його притягнуто до відповідальності.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про задоволення позову, посилаючись на те, що у спірному податковому повідомленні-рішенні не вказаного конкретного пункту статті, за яким його притягнуто до відповідальності, що судом першої інстанції безпідставно застосовано при вирішенні даного спору статтю 36 Податкового кодексу України і що акт перевірки, який йому було направлено відповідачем та на підставі якого податковим органом прийнято оскаржуване ППР, не містить дати його складання, номеру та жодних підписів.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що рішення суду прийнято за неповно встановлених обставин, з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.01.2019 р. відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

ГУ ДФС у Київській області подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити її без задоволення, а рішення суду - без змін, зокрема зазначаючи, що позивачем вчинено саме те правопорушення, за яке його було притягнуто до відповідальності, та наголошуючи на правомірності висновків суду першої інстанції.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.03.2019 р. було витребувано у відповідача додаткові докази у справі та за клопотанням продовжено строк розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши у межах доводів апеляційної скарги, відповідно до ст. 308 КАС України, повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 зареєстрований як фізична особа-підприємець та перебуває на обліку в ГУ ДФС у Київській області (Києво-Святошинське відділення).

Інспектором Києво-Святошинського відділення ГУ ДФС у Київській області було проведено камеральну перевірку податкової звітності позивача з ПДВ, за результатами якої складено акт від 07.05.2018 р. № 000320/10-36-54-02/НОМЕР_2.

У вказаному акті перевірки контролюючим органом встановлено порушення ФОП ОСОБА_4 терміну реєстрації податкових/розрахунків коригування до податкових накладних у ЄРНП, складених у період з 01.12.2017 р. по 12.04.2018 р., що стало підставою для накладення на позивача штрафів:

- за затримку реєстрації податкових накладних, розрахунків коригування до податкових накладних на 15 і менше календарних днів на суму ПДВ 51 797,83 грн. застосовано штраф у розмірі 10% у сумі 5179,78 грн.;

- за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних від 16 до 30 календарних днів на суму ПДВ 37 688,34грн. застосовано штраф у розмірі 20% у сумі 7537,66 грн.;

- за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних від 31 до 60 календарних днів на суму ПДВ 45 383,83грн. застосовано штраф у розмірі 30% у сумі 800,00 грн.;

- за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних від 61 і більше календарних днів - 2000 грн.

07.05.2018 р. ГУ ДФС у Київській області прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким до позивача застосовано штраф за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків корегування до податкових накладних на загальну суму 27 132,59 грн.

Позивач, вважаючи зазначене податкове повідомлення-рішення протиправним, звернувся до суду з адміністративним позовом у цій справі.

Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України та Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість, а також даних Єдиного реєстру податкових накладних (далі - ЄРПН).

Предметом камеральної перевірки може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних в ЄРПН та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов'язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

У п. 76.1 ст. 76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.

Згідно зі ст. 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в ЄРПН у встановлений цим Кодексом термін.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в ЄРПН платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в ЄРПН. Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до ЄРПН є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у ЄРПН має бути здійснена протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобов'язань, відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування. У разі порушення цього терміну застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Відповідно до п. 120(1).1 ст. 120(1) ПК України порушення платниками податку на додану вартість граничних термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість, та розрахунків коригування до таких податкових накладних в ЄРПН, встановлених статтею 201 цього Кодексу, тягнуть за собою накладення на платників податку на додану вартість, на яких відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов'язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:

10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;

20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів;

40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів;

50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.

Згідно з п. 201.10 ст. 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлений термін скласти податкову накладну , зареєструвати її в ЄРПН та надати покупцю за його вимогою.

У п. 200(1).3 ст. 200(1) ПК України визначено, що платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в ЄРПН на суму податку (ЕНакл), обчислену за такою формулою:

ЕНакл - ЕНаклОтр + ЕМитн + еПопРах + ЕОвердрафт - ХНаклВид - ІВідшкод - ЕПеревшц, де:

ЕнаклОтр - загальна сума податку за отриманими платником податковими накладними, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних, податковими накладними, складеними платником податку відповідно до пункту 208.2 статті 208ПК України та зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних, за розрахунками коригування до таких податкових накладних, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних;

Емитн - загальна сума податку, сплаченого платником при ввезенні товарів на митну територію України;

ЕпопРах - загальна сума поповнення з поточного рахунку платника податку рахунка в системі електронного адміністрування податку, в тому числі рахунків у системі електронного адміністрування податку платника - сільськогосподарського підприємства, що обрало спеціальний режим оподаткування відповідно до ст.209 ПК України, зазначених у підпунктах "а" - "в" пункту 200 (1) ст.200(1).

Еовердрафт - сума середньомісячного розміру сум податку, які за останніх 12 звітних (податкових) місяців були задекларовані платником до сплати до бюджету та погашені чи розстрочені або відстрочені, а також задекларовані платником - сільськогосподарським підприємством, що обрав спеціальний режим оподаткування відповідно до ст.209 ПК України .

ЕнаклВид - загальна сума податку за складеними платником податковими накладними, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та розрахунками коригування до таких податкових накладних, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних;

Евідшкод - загальна сума податку, заявлена платником до бюджетного відшкодування з урахуванням сум коригувань та результатів перевірок, що проводяться відповідно до ПК України .

ЕПеревищ - загальна сума перевищення податкових зобов'язань, зазначених платником у поданих податкових деклараціях з урахуванням поданих уточнюючих розрахунків до них, над сумою податку, що міститься в складених таким платником податкових накладних та розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних

Відповідно до п. 200(1).4 ст. 200(1) ПК України на рахунок у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника зараховуються кошти: а) з поточного рахунку такого платника в сумах, необхідних для збільшення розміру суми, що обчислюється відповідно до п. 200(1).3 статті 200(1) ПК України.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що податковим законодавством регламентовано строки, протягом яких платники ПДВ повинні виконати покладений на них обов'язок щодо реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН).

При цьому, платник мав право на збільшення розміру суми, що обчислюється відповідно до п. 200(1).3 статті 200(1) ПК України (сума, що дає право зареєструвати податкові накладні /розрахунки коригування), шляхом зарахування коштів на рахунок у системі електронного адміністрування ПДВ з поточного рахунку в сумах необхідних для реєстрації податкових накладних.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, матеріалами справи, зокрема доказами, наявними у матеріалах камеральної перевірки ФОП ОСОБА_4, підтверджується і апелянтом не спростовано факту порушення ним законодавчо визначених строків реєстрації податкових накладних у період з 01.12.2017 р. по 12.04.2018 р.

При цьому, доводи апелянта про те, що акт перевірки, який йому було направлено відповідачем та на підставі якого податковим органом прийнято оскаржуване ППР, не містить дати його складання, номеру та жодних підписів, колегія суддів приймає до уваги, але зазначає, що у примірнику акту перевірки, копія якого міститься в матеріалах справи, а також надана відповідачем на виконання ухвали апеляційного суду про витребування доказів, вказана дата його складання, номер та наявний підпис інспектора, яким проводилася відповідна камеральна перевірка.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що акт перевірки є лише одним з доказів, на підставі якого встановлюється наявність або відсутність відповідного правопорушення. Водночас, порушення податкового законодавства, за яке позивача було притягнуто до відповідальності, підтверджується й іншими наданими відповідачем доказами.

Тож, саме лише направлення позивачу примірника акту перевірки з вказаними вище недоліками, за наявності у матеріалах перевірки примірника з усіма необхідними реквізитами і підписом та за наявності інших доказів спірного правопорушення, не є достатньою правовою підставою для визнання протиправним і скасування оскаржуваного позивачем податкового повідомлення-рішення.

Посилання апелянта на те, що у спірному податковому повідомленні-рішенні не вказаного конкретного підпункту статті, за яким його притягнуто до відповідальності, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки у вказаному рішенні контролюючим органом зазначено чіткий пункт статті ПК України, згідно з яким його прийнято (п. 54.3 ст. 54 глави 4 розділу ІІ ПК України), вказано відповідні норми, порушення яких встановлено (ст. 201 ПК України) та на підставі яких до позивача застосовано штрафні санкції (ст.120-1 ПК України), а також наведено конкретні розміри санкцій із зазначенням відповідних правопорушень, що надає підстави вважати таке рішення обґрунтованим, зрозумілим і таким, що відповідає принципу юридичної визначеності.

Твердження апелянта щодо безпідставного застосування судом першої інстанції положень ст. 36 ПК України також є необґрунтованими, оскільки дана норма застосована в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду у сукупності з іншими приписами податкового законодавства для здійснення тлумачення відповідного юридичного змісту спірних правовідносин.

З приводу посилань апелянта на постанову Верховного Суду від 03.05.2018 р. у справі № 818/1070/17 колегія суддів зазначає, що в даній справі предметом судового розгляду були інші правовідносини, відмінні від даного адміністративного спору, і висновки Верховного Суду щодо необхідності визначення податковим органом конкретного підпункту пункту 54.3 ПК України при винесенні рішення застосовані у сукупності з іншими порушеннями, допущеними контролюючим органом, та з урахуванням відсутності факту відповідного податкового порушення. Тому такі висновки не можуть бути виключною правовою підставою для задоволення адміністративного позову ФОП ОСОБА_4 у цій справі.

Надаючи оцінку доводам апелянта, судова колегія також приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод…».

Згідно зі ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Таким чином, проаналізувавши всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення адміністративного позову, яким повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на це, апеляційна скарга фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 підлягає залишенню без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2018 року - без змін.

Таким чином, оскільки судом апеляційної інстанції не здійснено зміни або скасування рішення суду, то відповідно до ст. 139 КАС України, понесені відповідачем та апелянтом у цій справі судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлено 29 березня 2019 року.

Головуючий суддя

Судді: