Справа № 523/15577/18
Суддя: Дяченко В. Г.
Дата ухвалення: 2019-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/523/57/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" березня 2019 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючий суддя: Дяченко В.Г.

за участю секретаря судового засідання - Правди Н.А.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Охотник О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про визнання протиправним та скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Суворовського районного суду м.Одеси з позовом до Управління державного архітектурно - будівельного контролю Одеської міської ради про визнання протиправним та скасування постанови № 440/18 у справі про адміністративне правопорушення від 10.07.2018 року, в якій визначено, що будівельні роботи за адресою АДРЕСА_1 фактично завершені, обєкт експлуатується як господарчі будівлі, що є адміністративним правопорушенням передбаченим ч.8 ст.96 КУпАП, та за що на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 5950 грн.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що господарські будівлі, які зазначені у протоколі від 26.06.2018 року не мають до нього ніякого значення у зв`язку з тим, що на момент коли він став власником 2/5 частини будинку у 2008 році, зазначені господарськи будівлі вже були зведені та знаходилися за територією його будинку, крім того, позивач наголошує на тому, що ним ніколи не використовувалися та не використовуються зазначені будівлі, тим самим відповідачем не були зібрані належні та допустимі докази, які свідчать, що громадянином ОСОБА_3 експлуатуються об`єкти, які не прийнятті в експлуатацію, а саме: закінчене будівництво об`єкти - господарчі будівлі, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (на землях загального користування). Одночасно з пред`явленням позовної заяви до суду, ОСОБА_3 була подана заява про поновлення пропущеного строку для звернення до суду з відповідною позовною заявою, мотивуючи її поважними причинами.

Ухвалою суду від 12 листопада 2018 року поновлено строк на звернення до суду із позовною заявою та відкрито провадження у справі.

Також до суду надійшов відзив на позовну заяву в порядку ст. 162 КАС України, відповідно якого відповідач наголошує, що на момент проведення позапланової перевірки, було встановлено, що за адресою АДРЕСА_1 будівельні роботи фактично завершені, а об`єкт експлуатується як господарські будівлі, при цьому ОСОБА_3 не було надано документів, які підтверджують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів та на право власності або користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 тим самим факт експлуатації позивачем господарських будівель підтверджується матеріалами, які були складені за результатами проведеної позапланової перевірки та заяви ОСОБА_4

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, а саме скасувати постанову № 440/18 у справі про адміністративне правопорушення від 10.07.2018 року. Представник відповідача позовні вимоги не визнала та просила суд відмовити у повному обсязі.

Суд заслухавши пояснення учасників процесу та надані докази встановив наступне:

23.05.2018 року до Управління державного архітектурно - будівельного контролю Одеської міської ради з заявою звернувся громадянин ОСОБА_4 в якій вказує, що позивачем зведена будова у вигляді душу та сараю, які щільно прилягають до його житлового будинку, а тому просить прийняти відносно нього заходи.

На підставі поданої заяви, відповідачем була проведена позапланова перевірка на підставі якої складено акт за № 000750, припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівельної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 26.06.2018 року, а також складено протокол про адміністративне правопорушення від 26.06.2018 року стосовно ОСОБА_3 .

Позивачем подано заперечення на протокол про адміністративне правопорушення від 26.06.2018 року, згідно якого він вказує, що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08.07.2018 року власником майна, яке зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_5 (розмір частки 2/5 від 03.11.2015 року на підставі свідоцтва на право на спадщину), ОСОБА_6 (розмір частки 2/5 від 02.03.2005 на підставі свідоцтва про спадщину) та ОСОБА_3 (розмір частки 2/5 від 21.08.2008 на підставі рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 23.05.2008 року), тим самим ОСОБА_3 вважає, що будівлі, які зазначені у протоколі від 26.06.2018 року не мають до нього ніякого значення, адже він набув у власність 2/5 частини будинку у 2008 році, а зазначені господарські будівлі вже були зведені та знаходилися за територією його будинку. Також ОСОБА_3 зазначив, що він ніколи не використовував та не використовую незаконно збудовані господарські споруди, та вважає, що ними користуватися можуть і інші сусіди.

Постановою № 440/18 від 10.07.2018 року ОСОБА_3 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 8 ст. 96 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5950 гривень.

Суд констатує, що зазначена постанова про притягнення ОСОБА_3 розглядалася за правилами кодекса України про адміністративні правопорушення, а отже судом необхідно перевірити дотримання суб`єктом владних повноважень процедуру притягнення позивача до відповідальності, а також законність такого притягнення.

Відповідно до приписів ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ч. 8 ст. 96 КУпАП, експлуатація об`єктів, не прийнятих в експлуатацію, а також наведення недостовірних даних у декларації про готовність об`єкта до експлуатації, вчинені щодо об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, - тягнуть за собою накладення штрафу від двохсот п`ятдесяти до трьохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно зазначеної статті, кваліфікуючою ознакою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є дві обов`язкові умови, які вчинені щодо об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта:

- експлуатація об`єктів, які не прийнятті в експлуатацію;

- наведення недостовірних даних у декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

Так згідно постанови № 440/18 по справі про адміністративне правопорушення від 10.07.2018 року, відповідач вказує, що під час виїзду на місце для проведення позапланового заходу державного архітектурно - будівельного контролю, встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 (на землях загального користування), фактично виконані будівельні роботи з будівництва господарчих будівель, об`єкт експлуатується як господарські споруди, при цьому ОСОБА_3 не було надано документи, які підтверджують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, тим самим відповідач прийшов до висновку, що позивачем експлуатуються закінчені будівництвом об`єкти - господарчі будівлі, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, не прийняті в експлуатацію, чим порушено вимоги ч. 8 ст. 39 ЗУ «Про регулювання містобудівельної діяльності» та п. 12 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 13.04.2011 року № 461.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до приписів ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи . Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частина 2 статті 77 В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Досліджуючи докази, які надані сторонами процесу, суд встановив відсутність складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_3 , виходячи з наступного:

Згідно заяви громадянина ОСОБА_4 , який проживає у АДРЕСА_6 вказано, що сусідом ОСОБА_7 зведена будова у вигляді душу та сараю, які щільно прилягають до його житлового будинку, а тому просить прийняти відносно нього заходи. Досліджуючи зазначений доказ, суд констатує, що громадянин ОСОБА_4 проживає у будинку під № АДРЕСА_4 , а громадянин АДРЕСА_5 позивача не знаходиться близько з будинком ОСОБА_3, про що також надані свідчення свідка ОСОБА_8

Так допитана 25.03.2019 році у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 дала свідчення, згідно яких вона є сусідкою позивача, проживає у цьому районі з 2000 року, знає, що позивач ОСОБА_9 став співвласником будинку за адресою АДРЕСА_1 у 2008 році, а почав там проживати з 2010 року. Також на запитання представника позивача свідок пояснила, що споруда про яку йде мова ще була збудована до часу її проживання у цьому районі, а саме до 2000 році, що можливо споруда була зведена ще з радянських часів. Свідок пояснила, що споруда знаходиться у розваленому стані та ним ніхто не користується, також вона не бачила, щоб ОСОБА_3 користувався коли - небудь цією спорудою, адже в ній давно мешкали особи без певного місця проживання. Крім того, на запитання свідок пояснила, що між громадянином ОСОБА_4 та ОСОБА_3 постійні сварки на побутовому ґрунті, тим самим ОСОБА_4 міг навмисно звернутися з такою заявою до відповідача, вказавши неправдиві відомості, тим самим обмовити позивача, крім того, споруда знаходиться не на території мешкання позивача.

Суд дослідив заперечення позивача на протокол про адміністративне правопорушення від 26.06.2018 року, згідно якого позивач вказує, що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08.07.2018 року власником майна, яке зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3 є ОСОБА_5 (розмір частки 2/5 від 03.11.2015 року на підставі свідоцтва на право на спадщину), ОСОБА_6 (розмір частки 2/5 від 02.03.2005 на підставі свідоцтва про спадщину) та ОСОБА_3 (розмір частки 2/5 від 21.08.2008 на підставі рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 23.05.2008 року), тим самим ОСОБА_3 вважає, що будівлі, які зазначені у протоколі від 26.06.2018 року не мають до нього ніякого значення, адже він набув у власність 2/5 частини будинку у 2008 році, а зазначені господарські будівлі вже були зведені та знаходилися за територією його будинку. Також ОСОБА_3 зазначив, що він ніколи не використовував та не використовую незаконно збудовані господарські споруди, та вважає, що ними користуватися можуть і інші сусіди.

Судом досліджено інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08.07.2018 року згідно якого, власником майна, яке зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3 є ОСОБА_5 (розмір частки 2/5 від 03.11.2015 року на підставі свідоцтва на право на спадщину), ОСОБА_6 (розмір частки 2/5 від 02.03.2005 на підставі свідоцтва про спадщину) та ОСОБА_3 (розмір частки 2/5 від 21.08.2008 на підставі рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 23.05.2008 року).

Судом досліджена постанова № 440/18 по справі про адміністративне правопорушення від 10.07.2018 року. Суд зазначає, що у зазначеній постанові відсутні відомості про її вручення ОСОБА_3, а також відсутні відомості про її направлення позивачу засобами поштового відправлення.

Суд відхиляє надані відповідачем в якості доказу ксерокопії фото, адже з них не зрозуміло, що саме на них зображено і яке відношення має до даної справи.

Інших доказів, які підтверджують правомірність дій суб`єктом владних повноважень не надано.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи означає, що для того, щоб визнати адміністративне правопорушення доведеною поза розумним сумнівом, версія відповідача як суб`єкта владних повноважень має пояснювати всі обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду.

Так, практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що деталі обвинувачення мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист (Справа «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року).

Наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv. the United Kingdom), п. 161, Series А заява № 25). який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Доведення «поза розумним сумнівом» відображає максимальний стандарт, що має відношення до питань, що вирішуються, при визначенні відповідальності. Ніхто не повинен позбавлятися волі або піддаватися іншому покаранню за рішенням суду, якщо вина такої особи не доведена «поза розумним сумнівом (Sevtap Veznedaroрlu v. Turkey (Севтап Везнедароглу проти Турції).

Отже, суд констатує, що відповідачем не надані належні та допустимі докази, які свідчать, що саме ОСОБА_3 фактично виконані будівельні роботи з будівництва господарчих будівель, об`єкт експлуатується як господарські споруди, натомість позивачем надані докази, які поставили під сумнів правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 8 ст. 96 КУпАП, тим самим в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.9, 71, 77, 159-163, 241-246, 272, 286 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_3 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про визнання протиправним та скасування постанови - задовольнити.

Скасувати постанову в.о. начальника Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради Якименко Руслана Костянтиновича по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 , №440/18 від 10.07.2018 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи(вирішення питання) без повідомлення(виклику) учасників справи, зазначення строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 02.04.2019року.

Суддя