Справа № 0440/7139/18
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2019-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 березня 2019 року

м. Дніпро

справа № 0440/7139/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Малиш Н.І., Шальєвої В.А., розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі

апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Коприг"

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.11.2018 року в адміністративній справі №0440/7139/18 (головуючий суддя у 1 інстанції Олійник В.М., повний текст рішення складено 26.11.2018 року)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Коприг"

до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області

про скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Коприг" звернулося з позовом до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якому просило скасувати податкові повідомлення-рішення від 03.07.2018 року № та № в частині нарахування штрафних санкцій в розмірі 903,86 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначало, що висновки акту перевірки №28952/04-36-14-06/33718667 від 06.06.2018 року є безпідставними, а відтак винесені на підставі цього акту перевірки податкові повідомлення рішення підлягають скасуванню.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.11.2018 року у задоволені позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області проведено документальну позапланову перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю “Коприг” (і.к. 33718667) з питань дотримання підприємством вимог валютного законодавства України при виконанні умов зовнішньоекономічних контрактів від 28.04.2016р. №04/16-20 за період з 28.04.2016р. по 22.05.2018р., від 02.08.2016р. №01-08/2016 за період з 02.08.2016р. по 22.05.2018р., від 11.10.2016р. №02-10/2016р. за період з 11.10.2016р. по 22.05.2018р., від 22.03.2017р. №6344 за період з 22.03.2017р. по 22.05.2018р., від 16.05.2017р. №05/17-10 за період з 16.05.2017р. по 22.05.2018р. та від 28.07.2017р. №FZ6S за період з 28.07.2017р. по 16.05.2018р., результати якої оформлені актом від 06.06.2018р. №28952/04-36-14-06/33718667, яким встановлено порушення платником податків ст.2 Закону України від 23.09.1994 року №185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» із змінами та доповненнями (далі - Закон №185), а саме: несвоєчасне отримання товару за імпортними контрактами від 02.08.2016 року №01-08/2016, від 28.04.2016р. №04/16-20 та від 16.05.2017р. №05/17-10.

Як слідує з вказаного акту перевірки позивачем було укладено імпортні контракти з нерезидентом - компанією «ATLANTA-BENNO Н. TIADEN GMBH» (далі - нерезидент) від 28.04.2016 року №04/16-20 на поставку обладнання та частин, на виконання умов якого скаржником було здійснено передоплату на загальну суму 5792,00 евро, що засвідчено платіжними дорученнями від 10.05.2016 року на суму 3173,00 евро, від 10.10.2016р. на суму 260,00 євро, від 08.11.2016р. на суму 392,00 евро, 28.02.2017 року на суму 512,00 евро, від 23.04.2017р. на суму 620,00 евро, від 09.06.2017 року на суму 540,00 евро та від 20.06.2017 року на суму 295,00 евро.

Так, товар від нерезидента надійшов на загальну суму 5837,00 євро, що засвідчено митними деклараціями (далі - МД) від 08.06.2016р. №209000019 на суму 2563,00 євро, від 08.06.2016р. №209000019 на суму 55,00 євро, від 11.07.2016р. №125110012 на суму 610,00 євро, від 18.11.2016р. №100290003 на суму 652,00 євро, від 28.03.2017р. №UA100280 на суму 392,00 євро, від 20.04.2017р. №UA100280 на суму 110,00 євро, від 23.05.2017р. №UA100280 на суму 620,00 євро, від 29.06.2017р. №UA100280 на суму 540,00 євро та від 23.08.2017р. №UA100280 на суму 295,00 євро, проте товар на суму 55 євро, було отримано від нерезидента на безоплатній основі, що засвідчено рахунком - проформою від 26.05.2016р. №161660 та МД від 08.06.2016р. №209000019/2016/009919.

Таким чином станом на 22.05.2018р. у позивача контролюючим органом зафіксовано прострочену дебіторську заборгованість у сумі 10,00 євро.

Також позивачем з нерезидентом - компанією «Nordischer Maschinenbau Rud. Baader DmbH + Co. KG» (далі - нерезидент) укладено договір від 02.08.2016р. №01-08/2016 на поставку обладнання та частин, на виконання умов якого скаржником було здійснено передоплату на загальну суму 3898,82 євро, що засвідчено платіжними дорученнями від 02.08.2016р. на суму 1212,85 євро, від 30.11.2016 на суму 1212,85 євро та від 24.04.2017р на суму 1473,12 євро.

В акті перевірки зазначено, що товар від нерезидента надійшов на загальну суму 3668,82 євро, що засвідчено МД від 12.09.2016р. №209000019 на суму 1212,85 євро, від 08.02.2017р. №100290003 на суму 1212,85 євро та від 16.05.2017р. №UA 100280 на суму 1243,12 євро.

З нерезидентом - компанією «Fluitek Corporation» (далі - нерезидент) позивачем укладено договір від 16.05.2017р. №05/17-10 на поставку обладнання та частин, на виконання умов якого скаржником було здійснено передоплату на загальну суму 546,40 дол. США, що засвідчено платіжним дорученням від 18.05.2017 №187.

В акті перевірки зазначено, що товар від нерезидента надійшов на загальну суму 496,40 дол. США, що засвідчено МД від 09.06.2017р. №UA100290, товар на суму 50,00 дол. США отримано не було.

Станом на 22.05.2018р. обліковується прострочену дебіторську заборгованість у сумі 50,00

дол. США.

Існуюча у позивача протермінована дебіторська заборгованість підлягала обов’язковому декларуванню станом на 01.01.2018р. та 01.04.2018р. у розмірі 10,00 євро по контракту від 28.04.2016р. №04/16-20 та у розмірі 50,00 дол. США по контракту від 16.05.2017р. №05/17-10, проте позивачем порушено вимоги п. 1 ст. 9 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 №15-93 “Про систему валютного регулювання і валютного контролю” та станом на 01.01.2018р., 01.04.2018р. ТОВ «КОПРИГ» декларацію про валютні цінності, доходи та майно, що належать резиденту України і знаходяться за її межами не подано.

На підставі акту перевірки від 06.06.2018р. №28952/04-36-14-06/33718667 відповідачем були прийняті податкові повідомлення-рішення від 03.07.2018 року №, за яким до позивача було застосовано пеню за порушення терміну розрахунків у сфері ЗЕД у розмірі 947,14 грн. та №, за яким до позивача було застосовано штрафні санкції у загальному розмірі 340 грн.

Згідно ст. 2 Закону України “Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті” імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 180 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, потребують висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

При застосуванні розрахунків щодо імпортних операцій резидентів у формі документарного акредитиву строк, передбачений частиною першою цієї статті, діє з моменту здійснення уповноваженим банком платежу на користь нерезидента.

Строк та умови завершення імпортної операції без увезення товару на територію України визначаються у порядку (1392-2007-п), встановленому Кабінетом Міністрів України за погодженням з Національним банком України.

Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.

На момент проведення розглядуваних операцій діяли постанови Правління Національного банку України “Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України” від 03.03.2016р. № 140, від 07.06.2016р. № 342, 14.09.2016р. № 386 та 13.12.2016р. № 410, якими було обмежено строк розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачених ст. 1 Закону України “Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті” до 90 та 120 днів.

Згідно ст. 4 вказаного Закону порушення резидентами, крім суб’єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

Згідно приписів ст. 9 Декрету Кабінету Міністрів України “Про систему валютного регулювання і валютного контролю” валютні цінності та інше майно резидентів, яке перебуває за межами України, підлягає обов'язковому декларуванню у Національному банку України. Порядок і терміни декларування встановлюються Національним банком України.

Відповідно до ст.1 Указу Президента України від 18.06.1994 №319/94 “Про невідкладні заходи щодо повернення на Україну валютних цінностей, які незаконно знаходяться за її межами” (далі - Указ №319/94) суб'єкти підприємницької діяльності, незалежно від форм власності, щоквартально повинні здійснювати декларування валютних цінностей, які знаходяться за межами України.

Декларування валютних цінностей, доходів та майна здійснюється суб'єктами підприємницької діяльності за формою Декларації про валютні цінності, доходи та майно, що належать резиденту України і знаходяться за її межами, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 25.12.1995 №207 (далі - Наказ №207).

Згідно з п. 3 Наказу №207 обов'язкове декларування валютних цінностей, доходів та майна здійснюється суб'єктами підприємницької діяльності за наведеною формою щоквартально в терміни, встановлені для подання квартальної та річної бухгалтерської звітності, починаючи з підсумків за 1995 рік, а спільними підприємствами з іноземними інвестиціями - щоквартально до 20 числа наступного місяця за звітним кварталом і у терміни, встановлені для подання річної звітності, починаючи з підсумків діяльності за 1995 рік.

У свою чергу, абз. 2 п. 5 Порядку подання фінансової звітності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2000р. №419 квартальна або річна фінансова звітність подається підприємствами контролюючому органу у строки, передбачені для подання декларації з податку на прибуток підприємств.

Згідно п. 49.18 Податкового кодексу України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Таким чином, суб'єкти підприємницької діяльності подають до контролюючого органу Декларацію про валютні цінності, доходи та майно, що належать резиденту України і знаходяться за її межами у строки, передбачені Податковим кодексом України для подання податкової декларації.

При цьому, п. 2 ст. 16 Декрету Кабінету Міністрів України “Про систему валютного регулювання і валютного контролю” передбачено, що за невиконання резидентами вимог щодо декларування валютних цінностей та іншого майна, приховування або перекручення звітності про валютні операції застосовується штраф у сумі, що встановлюється Національним банком України.

Відповідно до пп. 2.7 п. 2 Положення про валютний контроль, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 08.02.2000р. №49, невиконання резидентами вимог щодо порядку та термінів декларування валютних цінностей та іншого майна тягне за собою таку відповідальність: порушення строків декларування - накладання штрафу у розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволені адміністративного позову зазначив, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що сума у розмірі 55 євро обліковується ТОВ “Коприг” як кредиторська заборгованість та не надано також доказів на підтвердження погашення дебіторської заборгованості у сумі 10 євро або доказів щодо спростування такої заборгованості взагалі. Колегія судів погоджується з вказаними висновками.

Також суд першої інстанції вірно зазначив про безпідставність висновків позивача, що 50 доларів США ним було сплачено контрагенту-постачальнику (нерезиденту) у якості комісійної винагороди, утриманої банком-нерезидентом відповідно до умов додаткової угоди №1 від 18.05.2017 року до контракту від 16.05.2017 №05/17-10, оскільки доказів на підтвердження фактичного здійснення нерезидентом витрат з комісійної винагороди не надано.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку про правомірність оскаржуваних рішень та відмовив у задоволені позову.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції повно з’ясовані обставин, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, відповідають обставинам справи, судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального права та норми процесуального права, а тому відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції судового рішення.

Відповідно до ч.4 ст.243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Керуючись статтями 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Коприг" на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.11.2018 року в адміністративній справі №0440/7139/18 (головуючий суддя у 1 інстанції Олійник В.М., повний текст рішення складено 26.11.2018 року) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Коприг" до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування податкових повідомлень-рішень – залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.11.2018 року в адміністративній справі №0440/7139/18 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ст.328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя Н.І. Малиш

суддя В.А. Шальєва