Справа № 540/277/19
Суддя: Варняк С.О.
Дата ухвалення: 2019-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/277/19

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Варняка С.О.,

при секретарі: Рябчич А.М.,

за участю:

представника відповідача - Салій Л.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 13 червня 2017 року приймав участь в антитерористичній операції, з 18 квітня 2018 року отримав статус учасника бойових дій. На підставі ч. 4 ст. 115 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" при досягненні 55-річного віку та наявності пенсійного стажу не менше 25 років, як особа, якої надано статус учасника бойових дій відповідно до п. 20 ст. 6 Закону України від 22.10.1993 р. № 3551-ХІІ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", 12.12.2018 року звернувся до територіального управління Пенсійного фонду з метою призначення дострокової пенсії за віком.

Листом від 22.11.2018 року відповідач надіслав рішення від 19.11.2018 року про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 115 Закону № 1058- IV.

Зазначає, що ч. 4 ст. 115 Закону України № 1058-IV встановлено, що військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, а також ті, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю антитерористичній операції в районах її проведення, зокрема, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до п. 20 ст. 6, мають право на призначення дострокової пенсії за віком після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років для чоловіків і не менше 20 років для жінок.

Тобто, чинним законодавством передбачено, що не тільки військовослужбовці та резервісти мають право на призначення дострокової пенсії, а й ще особи, які мають статус учасника бойових дій, до того ж набутий при безпосередній участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

Вважає, що для призначення дострокової пенсії за віком необхідні наступні умови: вік - 11 грудня 2018 року виповнилось 55 років, страховий стаж, який визначений відповідачем на день звернення із заявою про призначення пенсії - 34 роки, статус учасника бойових дій.

12.02.2019 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області у призначенні дострокової пенсії за вислугу років ОСОБА_1 протиправною;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області призначити дострокову пенсію за вислугу років ОСОБА_1 як учаснику бойових дій, з дати звернення - 12 листопада 2018 року.

Ухвалою суду від 13.02.2019 року відкрито спрощене провадження в адміністративній справі. Призначено судове засідання на 04.03.2019 року.

04.03.2019 року судове засідання відкладено до 27.03.2019 року у зв`язку з неявкою позивача.

01.03.2019 року від відповідача надійшов відзив, в якому проти позову заперечує, зазначає, що позивач не має права на призначення дострокової пенсії за вислугу років, як учаснику бойових дій, з заявою про призначення дострокової пенсії за вислугу років позивач до Головного управління Фонду не звертався, жодного рішення про відмову в призначенні дострокової пенсії за вислугу років ОСОБА_1 . Головним управлінням Фонду не приймалось.

До жодної із зазначених в ст. 12 ЗУ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-ХІІ категорій осіб для призначення пенсії за вислугою років позивач не відноситься.

Стверджує, що основною умовою для призначення даного виду пенсії є наявність статусу військовослужбовця, однак вказаного статусу позивач не має.

18.03.2019 року від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує, просить задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача підтримувала позицію, висловлену у відзиві на позов, просила у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази у справі, судом встановлено наступні обставини справи.

Згідно довідки від 11.01.2018 №45 ОСОБА_1 з 13.06.2017 року безпосередньо приймав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

12.11.2018 року позивач звернувся до територіального управління Пенсійного фонду з заявою про призначення дострокової пенсії за віком як учаснику бойових дій.

19.11.2018 року рішенням про результати розгляду заяви позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Вирішуючи спір, суд застосовує такі норми права.

Відповідно до ст.12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-ХІІ від 09.04.1992 пенсія за вислугу років призначається:

а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби:

по 30 вересня 2011 року і на день звільнення мають вислугу 20 років і більше;

з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року і на день звільнення мають вислугу 20 календарних років та 6 місяців і більше;

з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік і більше;

з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік та 6 місяців і більше;

з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки і більше;

з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше;

з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки і більше;

з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше;

з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше;

з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки та 6 місяців і більше;

з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону;

б) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д" статті 1-2 цього Закону, в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку, крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України.

Особам, які є особами з інвалідністю внаслідок війни, пенсія на визначених у цьому пункті умовах призначається незалежно від віку;

в) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом при досягненні 45-річного віку і за наявності в них вислуги 20 календарних років і більше, які звільняються з військової служби відповідно до Закону України "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються зі служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей";

г) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д" статті 1-2 цього Закону, які займали посади льотного складу та плаваючого складу підводних човнів Збройних Сил не менше 20 років, незалежно від віку в разі, якщо вони мають на день звільнення зі служби вислугу 20 років і більше, за винятком осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону.

Зберігається право на пенсію за вислугу років для осіб, які були звільнені зі служби до набрання чинності Законом України від 8 липня 2011 року № 3668-VI "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" та мають вислугу 20 років, у разі призову їх на службу у зв`язку з мобілізацією та подальшою демобілізацією або прийняття на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV право на призначення дострокової пенсії за віком мають військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 20 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12 та 13 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особи з числа резервістів і військовозобов`язаних, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус особи, на яку поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", відповідно до абзаців шостого і сьомого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону , а також абзацу восьмого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.

Судом встановлено, що до заяви про призначення пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до вимог п. 2.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій Закону № 1058-IV, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, надав:

трудову книжку НОМЕР_1 , за записом якої під № 32 зазначено, що позивач прийнятий на роботу до військової частини польова пошта НОМЕР_2 на посаду військового священика (капелана) з 08.06.2017 р.;

посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_3 , видане управлінням персоналу штабу військової частини НОМЕР_4 18.04.2018 р.,

довідку про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, видану військовою частиною НОМЕР_5 04.06.2018 за № 964.

В довідці військової частини НОМЕР_5 від 04.06.2018 № 964 зазначено, що працівник ОСОБА_1 в період з 13.06.2017 по 18.11.2017, з 02.12.2017 по 09.12.2017, з 21.12.2017 по 23.01.2018, з 29.01.2018 по 22.02.2018, з 21.03.2018 по 24.03.2018, з 01.04.2018 по 30.04.2018, з 30.04.2018 по 28.05.2018 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції с. Калинове, Покровського району, Донецької обл.

Згідно пункту 19 статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 № 3551-XII учасниками бойових дій визнаються військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) та працівники Збройних Сил України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо соціального захисту постраждалих учасників Революції Гідності та деяких інших осіб" № 2443-VІІІ від 22.05.2018 (який набрав чинності 25.07.2018) в абзаці першому пункту 19 статті 6 слова "та працівники" і "працівники" виключено.

Згідно із Положенням про службу військового духовенства (капеланську службу) у Збройних Силах України (затверджено Наказом Міністерства оборони України № 685 від 14.12.2016) військові священики (капелани) - фізичні особи, які мають духовну освіту, є священнослужителями зареєстрованої в Україні релігійної організації, пройшли відбір та прийняті на роботу на посади працівників у військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях Збройних Сил України для задоволення релігійних потреб особового складу.

Таким чином, право на пенсію відповідно до статті 115 Закону № 1058-IV залежить від виконання таких умов:

- досягнення визначеного віку;

- наявність відповідного стажу;

- безпосередня участь в антитерористичній операції в районах її проведення;

- наявність статусу військовослужбовця.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 не має статусу військовослужбовця.

Відповідно до ч. 9 ст.1 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-ХІІ) громадяни України щодо військового обов`язку поділяються на відповідні категорії, у тому числі:

військовослужбовці - особи, які проходять військову службу;

військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави;

резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний та воєнний час.

Відповідно до ст. 2 Закону № 2232-ХІІ до видів військової служби належать, зокрема, строкова військова служба;

військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу;

Статтею 4 Закону № 2232-ХІІ встановлено, що Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом: призову громадян України на військову службу та прийняття громадян України на військову службу за контрактом.

За приписами ст. 24 Закону № 2232-ХІІ початком проходження військової служби вважається: 1) день відправлення у військову частину з обласного збірного пункту - для громадян, призваних на строкову військову службу, громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період; 2) день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) - для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації; 3) день призначення на посаду курсанта вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу - для громадян, які не проходили військову службу, та військовозобов`язаних.

На підставі ст. 29 Закону № 2232-ХІІ військовозобов`язані призиваються на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори. Резервісти проходять підготовку та збори відповідно до програм у порядку, встановленому положеннями про проходження громадянами України служби у військовому резерві. Про початок та закінчення зборів військовозобов`язаних та резервістів видається відповідний наказ командира військової частини. У той же час ст. 39 Закону № 2232-ХІІ передбачено, що призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу у зв`язку з мобілізацією та звільнення з військової служби у зв`язку з демобілізацією проводяться в порядку, визначеному Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію". Аналогічні положення щодо видів військової служби, вимог про проходження обов`язкового медичного огляду та складання присяги на вірність Українському народу, визначення початку проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та кола осіб, за рахунок призову яких здійснюється доукомплектування особового складу Збройних Сил України в особливий період, закріплені Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008.

Отже, чинним законодавством чітко визначені умови вступу громадянин України на військову службу: - проходження військової служби у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; - проходження обов`язкового медичного огляду; - складання Військової присяги на вірність Українському народу; - наявність дати, визначеної як початок проходження військової служби. Між тим, позивач не проходить військову службу, а працює у військовій частині, що підтверджується трудовою книжкою.

Згідно з пунктом 19 статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасниками бойових дій визнаються військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) та працівники Збройних Сил України.

Таким чином, статус учасника бойових дій відповідно пункту 19 статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" до внесення змін згідно Закону № 2443-VІІІ від 22.05.2018 надавався не тільки військовослужбовцям, але й іншим особам, які не проходили військову службу, однак брали участь в бойових діях.

Позивач на підставі вищевказаної норми набув статус учасника бойових дій, зокрема, як працівник. Але цей статус не є тотожним статусу військовослужбовця. Враховуючи, що позивач не є військовослужбовцем, у нього відсутнє право на призначення пенси на підставі положень пункту 4 частини 1 статті 115 Закону № 1058-IV, оскільки праця позивача носить цивільний характер та не може прирівнюватись до праці осіб, визначених Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Оцінка судом обставин справи базується на наданих доказах, їх належності та переконливості, в поєднанні з принципами КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України).

З урахуванням системного аналізу правових норм, наведених вище, досліджених судом доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 242 - 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 03 квітня 2019 р.

Суддя Варняк С.О.

кат. 112010200