Справа № 813/2922/18
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2019-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2019 рокуЛьвів№ 857/259/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В.В.,

ОСОБА_1,

з участю секретаря судового засідання Дідик Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові апеляційну скаргу приватного підприємства «Сафо-Сервіс» на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2018 року (прийняте у м. Львові суддею Гулкевич І.З.; складене у повному обсязі 21 листопада 2018 року) в адміністративній справі №813/2922/18 за позовом приватного підприємства «Сафо-Сервіс» до Головного управління Держпраці у Львівській області про визнання протиправним дій та скасування постанови про накладення штрафу,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2018 року приватне підприємство «Сафо-Сервіс» (далі ПП «Сафо-Сервіс», Підприємство) звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просило визнати дії першого заступника Головного управління Держпраці у Львівській області (далі ГУ Держпраці у Львівській області) ОСОБА_2 протиправними та скасувати постанову ГУ Держпраці у Львівській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами за № ЛВ538/893/НД/АВ від 26.06.2018, якою на Підприємство накладено штраф у розмірі 558 450 грн за порушення вимог частин першої, третьої статті 24 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) та постанови Кабінету Міністрів України № 413.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що висновки інспектора Держпраці про допущення ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до роботи без укладення трудового договору та повідомлення відповідного органу про прийняття працівників на роботу не відповідають дійсності і не підтверджені належними доказами, а пояснення цих осіб про їх перебування на стажуванні містять недостовірну інформацію та здобуті внаслідок диктування інспектором необхідної інформації.

У ході інспекційного відвідування інспектору було надано договори підряду із цими особами, предметом яких є вивчення стану ринку у сфері діяльності закладів громадського харчування та ресторанного бізнесу і процес вивчення такого визначається виконавцем самостійно та в обсязі, необхідному для повного виконання умов договору.

Вказані правовідносини регулюються нормами цивільного, а не трудового законодавства, тому у посадових осіб відповідача були відсутні підстави для прийняття оскаржуваної постанови та притягнення Підприємства до відповідальності.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із цим рішенням, його оскаржило ПП «Сафо-Сервіс», яке вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте за недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; та за неправильного застосування норм матеріального права. Тому просило скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує загалом тими ж обставинами, що й вимоги позовної заяви. Крім того, зазначає, що заробітної плати виконавці не отримували, натомість згідно договорів підряду їм була виплачена винагорода за виконані роботи. Жодних документів на підтвердження проходження вказаними особами стажування у позивача надано не було, у звязку з їх відсутністю, так як вказані особи не були стажистами.

Представник відповідача подав відзив на апеляційну скаргу, у якому повністю погодився із рішенням суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції надав правильну правову оцінку фактичним обставинам справи та вірно застосував норми законодавства. Вказує, що інспектори взяли до уваги пояснення осіб, які зазначили, що вони проходять стажування на різних посадах у позивача; разом з тим, ні в ході проведення інспекційного відвідування, ні під час підписання акта і припису жодного цивільно-правового договору Підприємством надано не було. Крім того, інспекційне відвідування було зафіксоване засобами відеотехніки, із чого видно, що вказані особи здійснювали обслуговування клієнтів тощо, тобто виконували роботу, яка не передбачена цивільно-правовими договорами.

У звязку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) не здійснювалося.

Також за приписами частини другої статті 313 КАС України неявка сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд відхиляє, як безпідставне, клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи, оскільки аналогічне клопотання заявлено повторно (перше клопотання було задоволене), належним чином не обгрунтоване, містить ознаки зловживання особи своїми процесуальними правами та затягування розгляду справи, при тому, що представник мав можливість завчасно вирішити питання, повязані з його участю у справі, та враховуючи обмежені строки апеляційного розгляду цієї справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом, у період з 05.06.2018 по 06.06.2018 на підставі наказу ГУ Держпраці у Львівській області від 04.06.2018 за № 1224-П та направлення від 04.06.2018 за №1119 головними державними інспекторами Кучмою М.І. та Сироїжко О.Є. було проведене інспекційне відвідування ПП «Сафо-Сервіс».

За результатами цього інспекційного відвідування контролюючим органом складено акт № ЛВ538/893/НД/АВ, яким встановлено порушення вимог ч. 1, 3 ст. 24 КЗпП України в частині фактичного допуску до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом власника або уповноваженого ним органу, і без повідомлення ДФС працівників ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7

У ході перевірки відібрано письмові пояснення від працівників, з яких видно, що ОСОБА_4 стажується в ПП «Сафо-сервіс» на посаді офіціанта з 05.06.2018, ОСОБА_3 -на посаді бармена з 02.06.2018, ОСОБА_5 - на посаді кухаря з 03.06.2018, ОСОБА_6 - на посаді помічника повара з 04.06.2018, ОСОБА_7 - на посаді прибиральниці з 26.05.2018.

Також, інспекційне відвідування зафіксовано засобами аудіо, фото та відеотехніки, із чого видно, що ОСОБА_4 обслуговувала клієнтів та здійснювала з ними розрахунок, прибирала поверхню стола; ОСОБА_3 здійснювала розрахунок клієнтів, передачу замовлень до виконання на кухню та розлив напоїв; ОСОБА_5 та ОСОБА_6 приймали від бармена та готували їжу для клієнтів; ОСОБА_7 прибирала приміщення ПП «Сафо-сервіс».

Складений за результатами проведення інспекційного відвідування акт не був підписаний; у звязку із цим інспекторами праці було предявлено вимогу про надання документів, необхідних для проведення інспекційного відвідування у строк до 18:00 год 05.06.2018. На виконання вимоги ПП «Сафо-Сервіс» надано договори підряду, укладені 02.06.2018 із вищезазначеними працівниками.

06.06.2018 інспектор праці ОСОБА_8 виніс припис № ЛВ538/893/АВ/П, яким зобов'язав позивача усунути порушення вимог ч.ч. 1, 3 ст. 24 КЗпП, п. 2.5 глави 2 Інструкції № 58, ч. 1, 2 ст. 115 КЗпП, ч.1 ст. 24 ЗУ № 108 до 16.06.2018, та письмово проінформувати про виконання вимог припису ГУ Держпраці у Львівській області.

26.06.2018 у звязку із виявленими порушеннями,постановою першого заступника начальника ГУ Держпраці у Львівській області№ЛВ538/893/НД/АВ/ФСна ПП «Сафо-сервіс» було накладено штраф у розмірі 558 450 грн.

Вважаючи таку постанову неправомірною, позивач оскаржив її до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції мотивував це тим, що відповідачем було дотримано повністю процедуру винесення постанови про накладення штрафу та правомірно накладено штраф згідно абзацу другого частини другої статті 265 КЗпП України.

Такі висновки суду першої інстанції, на переконання колегії суддів апеляційного суду, відповідають нормам матеріального права, фактичним обставинам справи і є правильними з огляду на таке.

Згідно із пунктом 23, 24 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 № 295 (далі Порядок № 295) припис є обовязковою для виконання у визначені строки письмовою вимогою інспектора праці про усунення обєктом відвідування порушень законодавства про працю, виявлених під час інспекційного відвідування або невиїзного інспектування. Припис вноситься обєкту відвідування не пізніше ніж протягом наступного робочого дня після підписання акта (відмови від підписання), а в разі наявності зауважень - наступного дня після їх розгляду. У приписі зазначається строк для усунення виявлених порушень.

У разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об'єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності (пункт 27 Порядку № 295).

У разі виконання припису в установлений у ньому строк заходи до притягнення обєкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності не вживаються (пункт 28 Порядку № 295).

Заходи до притягнення обєкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників, несвоєчасну та не у повному обсязі виплату заробітної плати, недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування або невиїзного інспектування (пункт 29 Порядку № 295).

Відповідно до положень частини третьої статті 24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до цієї норми Кабінет Міністрів України прийняв постанову «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу» № 413 від 17.06.2015 (далі - Постанова №413).

За правилом, визначеним Постановою № 413, повідомлення про прийняття працівника на роботу подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою до територіальних органів Державної фіскальної служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором […].

Інформація, що міститься у повідомленні про прийняття працівника на роботу, вноситься до реєстру страхувальників та реєстру застрахованих осіб відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування».

Відповідно до абзацу другого частини другої статті 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Не заслуговують на увагу покликання апелянта на те, що працівники ОСОБА_3 виконувала роботу згідно договору підряду № б/н від 02.06.2018, ОСОБА_4 - згідно договору підряду б/н від 06.06.2018, ОСОБА_5 - згідно договору підряду б/н від 03.06.2018, ОСОБА_6 - згідно договору підряду б/н від 04.06.2018, ОСОБА_7 - згідно договору підряду б/н від 25.05.2018, враховуючи таке.

Згідно із п. 2.1 цих договорів підряду, укладених з працівниками, їх предметом є кількісний результат дій Виконавця, а саме отримання інформації не менше як від 200 осіб.

Відповідно до п. 2.2 цих договорів, Виконавець зобовязуються виконати роботи по вивчені конюнктури ринку, з метою аналізу ситуації на ринку та її прогнозування у сфері діяльності закладів громадського харчування та ресторанного бізнесу.

Також, згідно п. 2.3 кінцевим підсумком такого дослідження є отримання відповідей на наступні питання: в який момент і за якими цінами слід продавати товар та який обсяг послуг необхідний споживачу.

Відповідно до п. 2.4 для реалізації поставленого завдання Виконавець зобовязаний зясувати оцінку стану ринку, аналіз і прогнозування тенденцій розвитку ринку, характеристика ступеня монополізації ринку та інтенсивність конкуренції, аналіз ціноутворення і збуту.

Однак, як встановлено в ході інспекційного відвідування інспекторами праці згідно відібраних письмових пояснень від працівників, ці працівники стажуються в ПП «Сафо-сервіс», а про факти укладення з ними цивільно-правових договорів працівниками під час перевірки не повідомлялось.

Поряд з цим, згідно наявного у матеріалах справи відеозапису видно, що ОСОБА_4Р обслуговувала клієнтів та здійснювала з ними розрахунок,прибирала поверхню стола; ОСОБА_3 здійснювала розрахунок клієнтів, передачу замовлень до виконання на кухню та розлив напоїв; ОСОБА_5та ОСОБА_6 приймали від бармена та готували їжу для клієнтів, а ОСОБА_7 здійснювала прибирання приміщення ПП «Сафо-сервіс» (піцерії); всі ці особи були вдягнуті в фірмовий одяг цього закладу.

Відтак,із зазначеного можна зробити висновок, що працівники виконували роботу, яка не передбачена цивільно-правовими договорами, а виконували трудові обовязки, без належного оформлення трудових правовідносин.

Також слід вказати, що процедура проходження стажування визначена постановою КМУ від 16 січня 2013 р. № 20 «Про затвердження Порядку укладення договору про стажування студентів вищих та учнів професійно-технічних навчальних закладів на підприємствах, в установах та організаціях і Типової форми договору про стажування студентів вищих та учнів професійно-технічних навчальних закладів на підприємствах, в установах та організаціях».

Ця постанова надає визначення поняттю стажисти це студенти вищих та учні професійно-технічних навчальних закладів, що здобули спеціальність або професію за освітньо-кваліфікаційним рівнем молодший спеціаліст, бакалавр, спеціаліст або кваліфікований робітник, продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні та проходять стажування на підприємствах за спеціальністю (кваліфікацією) або професією (кваліфікаційним рівнем), ІНФОРМАЦІЯ_1, на визначених договором про стажування умовах у вільний від навчання час.

Однак, як встановлено, працівники, які начебто проходили стажування в ПП «Сафо-сервіс», не були студентами вищого або учнями професійно-технічного навчального закладу, також були відсутні направлення на стажування від центру зайнятості, а тому ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 не можуть вважатись стажистами у відповідності до вимог чинного трудового законодавства.

Отже, зважаючи на зазначені обставини колегія суддів погоджується з висновком інспектора, що це був здійснений фактичний допуск до роботи без укладення трудового договору та повідомлення ДФС про прийняття працівника на роботу.

Відносно покликань апелянта на те, що законодавство не містить обовязкових приписів в яких випадках сторони зобовязані укладати трудові договори, а у яких цивільно-правові сторони договору (замовник і виконавець) вільні у своєму виборі щодо форми оформлення трудових відносин, а тому на свій розсуд вправі визначити вид договору, який укладається, необхідно вказати таке.

Цивільно-правові і трудові відносини мають різну правову природу, підстави їх виникнення, предмет та метод правового регулювання. При виконанні робіт (наданні послуг) згідно цивільно-правовими договорами трудові відносини взагалі не виникають і сторона працівника та роботодавця в принципі відсутня.

Відповідно до статті 1 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини, засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні та майновій самостійності їх учасників.

Зважаючи на вищевикладене, відносини між роботодавцем і працівником, що виникають при проходженні стажування, в основу яких покладено принцип підпорядкування і субординації та обовязок виконання правил внутрішнього трудового розпорядку і внесення запису про стажування до трудової книжки працівника, не можуть регламентуватись нормами ЦК України.

Таким чином, надані договори підряду, укдадені між ПП «Сафо-сервіс» та працівниками ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, не відповідають фактичним обставинам справи і перешкоджають реалізації працівниками права на працю, гарантованого Конституцією та Кодексом законів про працю України, а також права на соціальний захист у випадку безробіття, при тимчасовій втраті працездатності у разі нещасного випадку на виробництві або внаслідок професійного захворювання, права на відпочинок, щорічну оплачувану відпустку, право на здорові і безпечні умови праці, на об'єднання в професійні спілки тощо.

Враховуючи встановлені у справі обставини та наявні докази, колегія суддів дійшла переконання, що приймаючи оскаржувану постанову контролюючий орган правомірно наклав штраф згідно із абзацом другим частини другої статті 265 КЗпП України в розмірі 558 450 грн.

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу приватного підприємства «Сафо-Сервіс» залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2018 року в адміністративній справі № 813/2922/18 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_9
судді ОСОБА_1
ОСОБА_1
Постанова складена у повному обсязі 21 березня 2019 року.