Справа № 826/15506/18
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2019-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

18 березня 2019 року 14:06 № 826/15506/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Каракашьяна С.К., при секретарі судового засідання Мині І.І., за участі представників сторін:від позивача - Горожанова В.А., від відповідача - Бугай О.О., Михайлова В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "Техімпекс"
до Державної служби експортного контролю України
про визнання протиправними та скасування постанов від 06.09.2018

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "Техімпекс" з позовом до Державної служби експортного контролю України, в якому просить визнати протиправними та скасувати постанови від 06.09.2018р.

Позовні вимоги мотивовано відсутністю у позивача обов'язку з подання звіту про контрольовані операції, на які отримано дозвіл, у випадку відсутності фактичного проведення такої операції.

Відповідачем позовні вимоги заперечуються. При цьому, відповідач стверджує про те, що, згідно з умовами наказу відповідача позивача зобов'язано подавати звітність щодо використання отриманого дозволу, незалежно від обставини фактичного ввезення товару та використання такого дозволу. Також відповідач стверджує, що оспорюваними рішеннями було застосовано санкцію за порушення строку подання звітності, кваліфікуючи листи позивача про відсутність проведення операцій, як подану позивачем звітність.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "Техімпекс" (далі - позивач) зареєстровано в Державній службі експортного контролю України (далі - відповідач) як суб'єкт здійснення міжнародних передач товарів.

Позивачем отримано разові дозволи на міжнародні передачі товарів, від 30.03.2017 № 288323 00 строком дії до 20.03.2018; від 04.04.2017 № 288346 00 строком дії до 22.03.2018; від 04.04.2017 № 288347 00 строком дії до 22.03.2018; від 06.04.2017 №288319 00 строком дії до 28.03.2018; від 31.03.2017 № 288351 00 строком дії до 23.03.2018; від 10.04.2018 № 288389 00 строком дії до 27.03.2018; від 24.04.2017 №288317 00 строком дії до 19.04.2018; від 26.04.2017 №288318 00 строком дії до 11.04.2018; від 28.04.2017 № 288473 00 строком дії до 12.04.2018; від 28.04.2017 № 288324 00 строком дії до 21.04.2018; від 04.05.2017 № 288475 00 строком дії до 07.04.2018; від 10.05.2017 № 288422 00 строком дії до 19.04.2018; від 10.05.2017 № 288513 00 строком дії до 20.04.2018; від 10.05.2017 № 288518 00 строком дії до 20.04.2018; від 22.05.2017 № 28855600 строком дії до 20.04.2018; від 20.06.2017 №288348 00 строком дії до 03.04.2018.

Відповідачем було прийнято 6 вересня 2018 року постанови №№34,35,36,37,38,39,40,41,42,43,44,45,46,47,48,49, якими на позивача, на підставі абзацу сьомого статті 25 та статті 26 Закону України Закону України «Про державний контроль за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання», накладено штраф.

Прийняття зазначених постанов мотивовано тим, що позивачем несвоєчасно подано звіт про використання (невикористання, часткове використання) товарів у заявлених цілях, визначених у разових дозволах, чим порушено частину першу статті 22 Закону України «Про державний контроль за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання» та наказ Держекспортконтролю від 05.10.2009 № 86 «Про затвердження форми висновку щодо можливості проведення переговорів, форм звітів та встановлення строків звітності», зареєстрований в Міністерстві юстиції України 28.10.2009 за № 994/17010.

Суд з наявністю підстав для прийняття зазначених рішень не погоджується, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 22 Закону України "Про державний контроль за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання", суб'єкт здійснення міжнародних передач товарів, якому надано дозвіл, висновок чи міжнародний імпортний сертифікат, подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного експортного контролю, письмові звіти про підсумки проведення переговорів, зазначених у статті 18 цього Закону, а також про фактично здійснені експорт та імпорт товарів, визначених у цих документах, та про використання зазначених товарів у заявлених цілях. Форма звіту та строки його подання визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері державного експортного контролю.

Суд вважає, що визначення «фактично здійснені експорт та імпорт товарів», наведене у вищезазначеній правовій нормі, передбачає в якості передумови для виникнення обов'язку щодо подачі звітів, здійснення експорту чи імпорту товарів, та надають відповідачу право на встановлення форм звіту та строків його подання лише щодо фактично здійснених операцій.

Натомість, позивач стверджував про те, що фактичного експорту чи імпорту не відбулося, операції, на які було отримано дозвіл, не здійснені.

Суд доходить висновку, що відсутність обставини проведення операції, щодо якої видано дозвіл, у відповідності до вищезазначеної правової норми статті 22, свідчить про відсутність обов'язку з подачі звіту, та, відповідно, унеможливлює притягнення до відповідальності за це.

Наказом Державної служби експортного контролю України від 05.10.2009 N 86, який було зареєстровано в Міністерстві юстиції України 28.10.2009 за N 994/17010, "Про затвердження форми висновку щодо можливості проведення переговорів, форм звітів та встановлення строків звітності» було затверджено:

форму висновку щодо можливості проведення переговорів, пов'язаних з укладенням зовнішньоекономічних договорів (контрактів) про здійснення експорту товарів;

структуру звіту про підсумки проведення переговорів, пов'язаних з укладенням зовнішньоекономічних договорів (контрактів) про здійснення експорту товарів;

форму звіту про фактично здійснені міжнародні передачі товарів, зазначених у дозвільних документах або міжнародному імпортному сертифікаті;

форму звіту про використання у заявлених цілях товарів, імпортованих в Україну з отриманням міжнародного імпортного сертифіката;

форму звіту про використання у заявлених цілях товарів, міжнародні передачі яких здійснені за дозвільним документом;

строки подання суб'єктами здійснення міжнародних передач товарів звітів до Держекспортконтролю.

Інших форм звітності вищезазначеним наказом не зареєстровано.

З огляду на вищенаведені назви звітів, які містять визначення «фактично» та «використання товарів», судом не приймаються посилання відповідача на встановлення вищезазначеним наказом обов'язку позивача з подачі звіту за використання дозволу на здійснення передачі товарів, оскільки дані норми, як і норми вищезазначеного Закону, передбачають подачу звіту з використання товарів, а не дозволів.

Крім того, суд звертає увагу відповідача на те, що, за умови нормативно встановленого права та обов'язку подавати звітність та форм такої звітності, визначення листування в якості звіту, є протиправним.

З огляду на викладене та керуючись вимогами ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1.Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "Техімпекс" задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати постанови Державної служби експортного контролю України від 06.09.2018р. №№34,35,36,37,38,39,40,41,42,43,44,45,46,47,48,49.

3. Витрати по сплаті судового збору в сумі 2040грн. відшкодувати на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "Техімпекс" за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби експортного контролю України.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Повний текст рішення складено 29.03.2019.

Суддя С.К. Каракашьян