Справа № 543/1266/18
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2019-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2019 р. м. ХарківСправа № 543/1266/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Чалого І.С. , Перцової Т.С. ,

за участю: секретаря судового засідання - Ващук Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою поліцейського роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Васільєвої Катерини Сергіївни на рішення Оржицького районного суду Полтавської області від 21.02.2019 року (суддя Смілянський Є. А.; сел. Оржиця; рішення виготовлено 21.02.2019 року у повному обсязі) по справі № 543/1266/18

за позовом ОСОБА_2

до поліцейського роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Васільєвої Катерини Сергіївни

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття справи,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_2 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_2.), звернувся до Оржицького районного суду Полтавської області з адміністративним позовом до поліцейського роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Васільєвої Катерини Сергіївни (далі по тексту - відповідач, інспектор патрульної поліції), в якому просив суд: визнати дії відповідача протиправними та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК № 502037.

Рішенням Оржицького районного суду Полтавської області від 21.02.2019 року адміністративний позов ОСОБА_2 - задоволено.

Скасовано постанову поліцейського роти БУПП в Полтавській області ДПП капрала поліції Васільєвої Катерини Сергіївни від 06.11.2018 року серії НК № 502037, якою ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП у виді штрафу розміром 510 грн.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадженням закрито.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Оржицького районного суду Полтавської області від 21.02.2019 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач вказує, що судом першої інстанції не було вжито всіх заходів щодо всебічного, повного дослідження всіх обставин справи, та не надано належної оцінки доказам, на які посилався відповідач, приймаючи постанову у справі про адміністративне правопорушення, а саме: не враховано відеозапис з фактом вчиненого позивачем правопорушення.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому, заперечуючи проти доводів апеляційної скарги та наполягаючи на законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Сторони про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином у відповідності до ч. 2 ст. 268 КАС України.

Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу з урахуванням положень ч. 4 ст. 229 та ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні у справі докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою поліцейського роти БУПП в Полтавській області ДПП капрала поліції Васільєвої Катерини Сергіївни від 06.11.2018 року серії НК № 502037 ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП у вигляді штрафу розміром 510 грн за те, що керуючи транспортним засобом САЗ 3507 реєстраційний номер НОМЕР_1 06.11.2018 року о 16 год 40 хв на 342 км автодороги Київ - Харків - Довжанський перевозив вантаж ( штир до контура заземлення Д-16 ), який виступав за кузов автомобіля на довжину 2, 37 м без узгодження з органами Національної поліції чим порушив п.п 22.5 Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене статтею 132-1 КУпАП.

Позивач, не погодившись із діями відповідача під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови про накладення адміністративного стягнення, звернувся до суду із вказаним позовом.

Приймаючи рішення в частині задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не було достовірно встановлено, який саме вантаж (які саме металеві предмети ), що перевозив водій ОСОБА_2 виступали за край кузова автомобіля. Також відповідач не довів, що довжина металевих предметів, що виступали за край кузова автомобіля становила саме 2, 37 м.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем не доведено обставини вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП, що є підставою для скасування постанови інспектора поліції про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження в справі.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до статті 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Згідно ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема за ст.132-1 КУпАП.

Відповідно до ст. 132-1 КУпАП, порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб'єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 33 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що рух транспортних засобів, навантажень на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 3 статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий

компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Пунктом 2 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30, визначено, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року N 1306 (далі по тексту - ПДР України).

Пунктом 22.5 ПДР України встановлено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, адміністративне правопорушення полягає у тому, що Позивач перевозив вантаж, який перевищує нормативно встановлені параметри (габарити), без погодження з органами Національної поліції України.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 визначено, що в разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. (далі - Інструкція № 1395)

Згідно з п. 9-10 розділу ІІІ Інструкції № 1395, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції № 1395, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішенні справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Разом з тим, згідно з ч.ч.1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В якості доказу вчиненого позивачем адміністративного правопорушення відповідачем долучено до постанови про накладення адміністративного стягнення та матеріалів судової справи диск з відеозаписом (а.с. 21).

З оглянутого відеозапису встановлено, що працівник патрульної поліції здійснював заміри габаритів вантажу, який перевозився позивачем, на місці зупинки транспортного засобу із використанням вимірювальної рулетки. В результаті вимірювання було зафіксовано, що позивач здійснював перевезення вантажу, який виступав за задній габарит транспортного засобу на 2,37 м, що є порушенням п. 22.5 Правил дорожнього руху.

При цьому, позивач не заперечував проти результатів вимірювання вантажу та будь-яких зауважень з приводу рулетки, якою проводились заміри, він не висловлював.

З приводу посилання суду першої інстанції на лист Оржицької філії ПАТ «Полтаваобленерго» від 16.01.2019 року № 13-19-01/75 та висновку стосовно того, що відповідачем не було достовірно встановлено, який саме вантаж (які саме металеві предмети), що перевозив водій ОСОБА_2 виступали за край кузова автомобіля, колегія суддів зазначає, що за наявності доказів перевезення позивачем вантажу, який виступає за задній габарит більше ніж 2 м, а саме: 2,37 м, назва цього вантажу (металевих предметів) не впливає на об'єктивну сторону виявленого правопорушення.

З огляду на встановлені судом апеляційної інстанції обставини та враховуючи відсутність належних і допустимих доказів на підтвердження наявності у позивача дозволу на перевезення 06.11.2018 року великогабаритного вантажу, який виступає за габарит кузову транспортного засобу більше ніж на 2 м, колегія суддів дійшла висновку, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 132-1 КУпАП, повністю підтверджується наданими відповідачем до матеріалів справи доказами - відеоматеріалами, здобутими за допомогою нагрудної камери поліцейського.

Крім того, з наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудної камери інспектора патрульної поліції встановлено, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення було позивачу було роз'яснено його права, в тому числі право позивача надати письмові пояснення та заявити клопотання, в чому полягає порушення, заслухано усні пояснення позивача, оголошено про розгляд справи на місті зупинки, прийняту за результатом розгляду справи про адміністративне правопорушення постанови, право оскарження такої постанови та вручено її копію позивачу.

Окремого фіксування обставин події в протоколі про адміністративне правопорушення представник поліції не здійснював, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 254, ч.ч. 2, 4, 5 ст. 258 КУпАП, п. 4 розділу І Інструкції № 1395.

Таким чином, судом апеляційної інстанції не виявлено будь-яких порушень відповідачем порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбаченого статтею 280 КУпАП, форма та зміст постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача в повному обсязі відповідають вимогам чинного законодавства, зокрема нормам КУпАП.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі "О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року, будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов'язки.

Отже, водій при керуванні автомобілем зобов'язаний в першу чергу дотримуватись вимог ПДР України.

За таких обставин та враховуючи наявні у справі докази суд апеляційної інстанції вважає, що відповідач під час винесення оскаржуваної постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а відтак постанова у справі про адміністративне правопорушення від 06.11.2018 року серії НК № 502037 не підлягає скасуванню.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_2.

У відповідності до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підлягає скасуванню з постановленням нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу поліцейського роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Васільєвої Катерини Сергіївни задовольнити.

Рішення Оржицького районного суду Полтавської області від 21.02.2019 року по справі № 543/1266/18 скасувати.

Прийняти постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_2 до поліцейського роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Васільєвої Катерини Сергіївни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття справи - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ч .3 ст. 272 КАС України є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)С.П. Жигилій
Судді(підпис) (підпис) І.С. Чалий Т.С. Перцова