Справа № 804/4093/18
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2019-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 березня 2019 року м. Дніпросправа № 804/4093/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

за участю секретаря судового засідання Чорнова Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче обєднання «Міжгалузевий регіон»

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.10.2018 р. (суддя Сидоренко Д.В., м. Дніпро) у справі № 804/4093/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче обєднання «Міжгалузевий регіон»

до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

встановив:

У червні 2018 року позивач звернувся до суду із позовом, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 18.05.2018 р. № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, винесені на підставі акта документальної позапланової перевірки № 20549/04-36-14-22/40127166 від 24.04.2018 р. (т. 1 а.с. 5-14).

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.10.2018 р. у задоволенні позовних вимог відмовлено (т. 2 а.с. 110-113).

Вказане рішення мотивовано відсутністю факту реального здійснення фінансово-господарських операцій між ТОВ «НВО «Міжгалузевий регіон» та контрагентами-постачальниками ТОВ «ТК «Гама» та ТОВ «Стартеп», що підтверджено відсутністю факту придбання останніми товарів, які були реалізовані на адресу ТОВ «НВО «Міжгалузевий регіон», а також обставинами, встановленими вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21.03.2017 р. у справі № 335/14/17 щодо створення ТОВ «ТК «Гама» та ТОВ «Стартеп» виключно з метою прикриття незаконної діяльності. З огляду на це, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість твердження відповідача щодо заниження ТОВ «НВО «Міжгалузевий регіон» у періоді, що перевірявся, податкових зобовязань з податку на прибуток та ПДВ та, відповідно, про правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ТОВ «НВО «Міжгалузевий регіон» оскаржило його в апеляційному порядку.

В обґрунтування своєї позиції, скаржник вказує на неповне дослідження судом першої інстанції обставин справи. Зокрема, скаржник зазначає, що судом першої інстанції не було надано обєктивної оцінки твердженню фіскального органу щодо відсутності придбання ТОВ «ТК «Гама» та ТОВ «Стартеп» товарів, які були реалізовані на адресу ТОВ «НВО «Міжгалузевий регіон», оскільки вказані товари могли бути придбані у періоді, що не був охоплений перевіркою, а також у контрагентів-постачальників, що не є платниками ПДВ, що залишилось поза увагою суду. Також, скаржник зазначає про відсутність надання судом першої інстанції належної оцінки вироку Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21.03.2017 р. у справі № 335/14/17, оскільки останній не містить обставин, що спростовують факт здійснення фінансово-господарських операцій саме між ТОВ «НВО «Міжгалузевий регіон» та контрагентами-постачальниками ТОВ «ТК «Гама» та ТОВ «Стартеп». Водночас, вказаний вирок містить лише посилання на наявність ознак фіктивного підприємництва з боку підприємств-постачальників, що, враховуючи норми ч. 4 ст. 72 КАС України (у редакції на час звернення до суду першої інстанції), не може бути доказом відсутності реального здійснення господарських взаємовідносин між ТОВ «НВО «Міжгалузевий регіон» та ТОВ «ТК «Гама», ТОВ «Стартеп» у межах розгляду цієї справи. Враховуючи викладене, скаржник стверджує про протиправність висновків, викладених відповідачем у акті перевірки від 24.04.2018 р. № 20549/04-36-14-22/40127166 та, відповідно, про протиправність винесених на підставі таких висновків податкових повідомлень-рішень. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та винести нове рішення про задоволення позовних вимог (т. 2 а.с. 121-124).

У судовому засіданні 20.03.2019 р. представник скаржника вимоги апеляційної скарги підтримав.

Представник відповідача у судовому засіданні 20.03.2019 р. проти задоволення апеляційної скарги заперечив, просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

За клопотанням позивача у судовому засіданні 20.03.2019 р. допитано свідка ОСОБА_1, який займає посаду директора ТОВ «НВО «Міжгалузевий регіон».

Вислухавши пояснення представників сторін, а також свідка, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на підставі повідомлення від 02.04.2018 р. №732 та відповідно до наказу від 02.04.2018 р. №1883-п, ГУ ДФС у Дніпропетровській області проведена позапланова невиїзна документальна перевірка ТОВ «НВО «Міжгалузевий регіон» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на прибуток та податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ «ТК «Гама» та ТОВ «Стартеп» за період з 01.01.2016 р. по 31.12.2016 р., за результатами якої складено акт від 24.04.2018 р. № 20549/04-36-14-22/40127166 (т. 1 а.с. 15-23).

Відповідно до висновку вказаного акта, перевіркою встановлено порушення ТОВ «НВО «Міжгалузевий регіон»:

- пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, в результаті чого підприємством занижено податок на прибуток за 2016 рік у сумі 121675 грн.;

- п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого підприємством занижено ПДВ всього у сумі 135 194 грн., у тому числі: за червень 2016 року в сумі 86 025 грн., за серпень 2016 року у сумі 49 169 грн.

Враховуючи зазначені висновки акту перевірки, ГУ ДФС у Дніпропетровській області 18.05.2018 р. винесені податкові повідомлення-рішення:

- № НОМЕР_1 про збільшення суми грошового зобовязання по ПДВ на 168 992,50 грн., в тому числі: 135 194 грн. за основним зобовязанням та 33798,50 грн. за штрафними санкціями (т. 1 а.с.24-25),

- № НОМЕР_2 про збільшення суми грошового зобовязання по податку на прибуток приватних підприємств на 152 093,75 грн., у тому числі: 121675 грн. за основним зобовязанням та 30418,75 грн. за штрафними санкціями (т. 2 а.с. 26-27).

Суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність вказаних податкових повідомлень-рішень, посилаючись на те, що вони винесені на підставі обґрунтованих висновків, викладених в акті перевірки від 24.04.2018 р. щодо відсутності факту реального здійснення фінансово-господарських операцій між скаржником та його контрагентами-постачальниками ТОВ «ТК «Гама» та ТОВ «Стартеп».

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.

Так, в обґрунтування свого рішення суд першої інстанції зазначив про відсутність придбання ТОВ «ТК «Гама» та ТОВ «Стартеп» товарів, які у подальшому були реалізовані на адресу ТОВ «НВО «Міжгалузевий регіон», що зафіксовано актом перевірки від 24.04.2018 р.

Водночас, зі змісту акта перевірки від 24.04.2018 р. вбачається, що у межах проведення перевірки ТОВ «НВО «Міжгалузевий регіон» фіскальним органом було здійснено дослідження фінансово-господарської діяльності ТОВ «ТК «Гама» лише за період червень 2016 року, а також ТОВ «Стартеп» - лише за липень 2016 року. Крім того, вказане дослідження здійснено лише на підставі інформації, що міститься у інформаційних базах даних ДФС України. При цьому, витяги з відповідних інформаційних баз даних, що стали підставою для формування висновків акта перевірки від 24.04.2018 р. до матеріалів справи відповідачем не долучені.

Разом із цим, як вірно зазначено скаржником, питання походження товару, що був реалізований ТОВ «ТК «Гама» та ТОВ «Стартеп» на адресу ТОВ «НВО «Міжгалузевий регіон», судом першої інстанції не досліджено.

Так, вказані товари могли бути придбані контрагентами-постачальниками скаржника у попередніх періодах, у тому числі від контрагентів-постачальників (другий ланцюг постачання), які не є платниками ПДВ. Вказані обставини мали бути перевірені податковим органом під час проведення перевірки скаржника шляхом проведення відповідних зустрічних звірок у порядку, передбаченому п. 73.5 ст. 73 Податкового кодексу України.

Зі змісту акта перевірки вбачається, що ТОВ «ТК «Гама» та ТОВ «Стартеп» на час проведення перевірки скаржника були зареєстровані у встановленому законодавством порядку як юридичні особи та як платники податків. Проте, акт перевірки від 24.04.2018 р. не містить посилання на те, що відповідачем були здійснені будь-які заходи для отримання підтвердження або спростування факту реальності здійснення фінансово-господарських взаємовідносин між вказаними підприємствами та скаржником.

Частиною 3 ст. 242 КАС України передбачено, що обґрунтованим є рішення суду, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Проте, обставина щодо походження товару, придбаного ТОВ «НВО «Міжгалузевий регіон» у контрагентів-постачальників ТОВ «ТК «Гама» та ТОВ «Стартеп» судом першої інстанції під час розгляду справи не досліджено, а висновки щодо вказаного питання здійснені лише на підставі даних, зафіксованих актом перевірки від 24.04.2018 р. без їх документального підтвердження, а також конкретизації джерела походження таких даних.

Щодо висновків суду першої інстанції відносно відсутності реального здійснення фінансово-господарських операцій між ТОВ «НВО «Міжгалузевий регіон» та контрагентами-постачальниками варто зазначити наступне.

Пунктом 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Вказаною нормою закону також передбачено, що платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Також, ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 р. № 996-ХV у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Враховуючи норми ст. 44 Податкового кодексу України, здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

Частиною 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Отже, для бухгалтерського обліку господарських операцій, відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Частиною 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено перелік обовязкових реквізитів, які має містити первинний документ.

Надані позивачем до перевірки та до матеріалів справи первинні бухгалтерські документи відповідають вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Зауваження щодо форми та змісту вказаних документів у акті перевірки відсутні.

Суд першої інстанції виходив з того, що контрагенти позивача ТОВ «ТК Гама» та ТОВ «Стартеп» були створені як фіктивні підприємства, а тому будь-які господарські операції таких підприємств не можуть бути легалізовані навіть за формального підтвердження документами бухгалтерського обліку.

Проте, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідачем не спростовано факт того, що на час укладення та виконання вказаних операцій усі їх сторони були зареєстровані у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців у встановленому законом порядку. Також, надані до суду первинні бухгалтерські документи підписані уповноваженими представниками підприємств. Зокрема, це директор ТОВ «НВО «Міжгалузевий регіон» ОСОБА_1, директор ТОВ «ТК «Гама» ОСОБА_2 та ТОВ «Стартеп» ОСОБА_3

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» від 15.05.2003 р. № 755-IV у редакції, що діяла на час виникнення спірних взаємовідносин, документи та відомості, що внесені до Єдиного державного реєстру вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Доказів того, що вищевказані первинні документи підписані не належними або не встановленими особами відповідачем не надано. Також вказана обставина не зафіксована вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21.03.2017 р. у справі №335/14/17.

При цьому, слід зазначити, що вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21.03.2017 р. у справі № 335/14/17 колегією суддів не сприймається як беззаперечний доказ того, що угоди, укладені позивачем з контрагентами ТОВ «ТК «Гама» та ТОВ «Стартеп» не мали реального характеру, з огляду на наступне.

Вирок суду постановлений відносно ОСОБА_4, якій не є учасником спірних правовідносин, зокрема, засновником вказаних підприємств, підписантом угод, укладених позивачем із зазначеними контрагентами. Відповідно до ч. 6 ст. 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Вироком суду встановлено, що ТОВ «ТК Гама» та ТОВ «Стартеп» були створені як фіктивні підприємства групою осіб, одним з яких був ОСОБА_4 Ніяких висновків стосовно господарських операцій, проведених за участю позивача, а також посадових осіб зазначених підприємств, вирок суду не містить.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 72 КАС України доказами у адміністративній справі є, зокрема, показання свідків.

У судовому засіданні 20.03.2019 р. колегією суддів у якості свідка допитано директора ТОВ «НВО «Міжгалузевий регіон» - ОСОБА_1, який підтвердив факт здійснення спірних фінансово-господарських операцій. Також, ОСОБА_1 пояснив, що необхідність придбання товару у контрагентів ТОВ «ТК «Гама» та ТОВ «Стартеп» була обумовлена наявністю зобовязань з постачання вказаного товару на адресу ПРАТ «МК «Азовсталь», ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат». При цьому, останній підкреслив, що вказані підприємства ретельно перевіряють якість придбаного товару та наявність відповідних сертифікатів, у зв'язку з чим при придбанні спірного товару відповідні документи були ним отримані. Також, ОСОБА_1 зазначив, що фінансово-господарські взаємовідносини з контрагентами ТОВ «ТК «Гама» та ТОВ «Стартеп» виникли у нього під час пошуку складського майданчика у м. Запоріжжі, на якому він побачив товар, що його зацікавив. Перемови щодо придбання вказаного товару він здійснював з менеджерами ОСОБА_4 та Євгеном, які надали йому відповідні документи. З директорами контрагентів-постачальників він зустрічей не мав. Мала місце лише телефонна розмова з директором ТОВ «Стартеп», який пояснив, що за браком часу делегує свої повноваження щодо укладення угоди своєму підлеглому Євгену. Обізнаність про наявність протиправного умислу у діях директорів своїх контрагентів, а також наявність власного умислу на здійснення нереальних фінансово-господарських операцій ОСОБА_1 заперечив.

Обставини, зазначені ОСОБА_1 у своїх поясненнях, відповідачем не спростовані.

Фінансово-господарські операції, що мали місце між ТОВ «НВО «Міжгалузевий регіон» та ТОВ «ТК «Гама», ТОВ «Стартеп» у рамках розгляду кримінальної справи №335/14/17 досліджені не були. Також, у рамках вказаної кримінальної справи судом не було досліджено питання обізнаності та причетності посадових осіб ТОВ «Міжгалузевий регіон», ТОВ «ТК «Гама», ТОВ «Стартеп» до здійснення протиправної діяльності.

Отже, висновок відповідача щодо відсутності факту реального вчинення спірних правочинів з підстав наявності лише вироку Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21.03.2017 р. у справі № 335/14/17, який не містить дослідження обставин щодо здійснення вказаних правочинів, є необґрунтованим.

Інших доказів на спростування факту реального здійснення фінансово-господарських операцій між ТОВ «НВО «Міжгалузевий регіон» та ТОВ «ТК «Гама», ТОВ «Стартеп» відповідачем не надано.

Також, при вирішенні даної справи судом враховано практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої платник податків не має нести відповідальності за протиправні дії своїх контрагентів. Така позиція висловлена у справах «Інтерсплав проти України», «Булвес проти Болгарії» та інших.

Верховний Суд також неодноразово висловлював правову позицію в своїх постановах у справах № 813/1974/17 від 27.02.2018 р., № 802/1853/16-а, та інших, де мова йде про неможливість безпідставного поширення судом висновку про фіктивність підприємства на відносини з усіма контрагентами; зазначається, що суд повинен перевірити звязок між фіктивністю підприємства, встановленою вироком суду, який набрав законної сили, та нереальністю господарських операцій позивача та його контрагентів. У разі, коли вирок взагалі не містить «конкретних обставин щодо господарських операцій, періодів їх здійснення, даних посадових осіб, що підписували первинні документи», він не може бути належним доказом нереальності господарських операцій відповідного підприємства з контрагентами та не може свідчити про наявність податкового правопорушення під час формування податкового кредиту (постанова Верховного Суду від 05.06.2018 року у справі №805/649/15-а). Крім того, суд не може робити висновок про нереальність господарських операцій підприємства з контрагентами на підставі вироку, якщо в останньому немає жодних обставин, «що підтверджували б факт безтоварності спірних господарських операцій» (постанова Верховного Суду від 12.04.2018 року у справі № 826/1571/16).

Отже, можливо, невстановлені особи, з якими позивач укладав угоду, причетні до вчинення певних податкових чи кримінальних правопорушень та скористалися послугами підприємств ТОВ «ТК Гама» та ТОВ «Стартеп» для прикриття своєї незаконної діяльності, але це знаходиться поза межами предмету спору та не доведено відповідачем, а рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях.

Суд вважає за необхідне дотримуватися позиції, викладеної в п.53 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федорченко і Лозенко проти України». Відповідно до вказаної позиції суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівами». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. При цьому в адміністративних справах про протиправність рішень, дій або бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок доведення правомірності свого рішення, дії або бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Слід також зазначити, що відповідачем не доведено, що зазначені контрагенти позивача припинили свою діяльність. Навпаки, з вироку суду вбачається, що арешт, накладений ухвалою слідчого судді на грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках ТОВ «Стартеп» та ТОВ «ТК Гама», скасовані (а.с. 66, 67 т. 2), арешт на майно, в тому числі печатки вказаних підприємств, скасовано (а.с. 71, 72 т. 2), речові докази повернуті особам, у яких вилучені. Отже, за таких умов виникнення негативних наслідків у позивача у формі донарахування податкових зобовязань по операціях з цими підприємствами є безпідставними.

Частиною 2 чт. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на це, а також, враховуючи факт реалізації придбаного у ТОВ «ТК «Гама» та ТОВ «Стартеп» товару на адресу ПРАТ «МК «Азовсталь», ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат», що підтверджено матеріалами справи та відповідачем не спростовано, колегія суддів дійшла висновку про те, що операції з придбання ТОВ «НВО «Міжгалузевий регіон» товару у ТОВ «ТК «Гама» та ТОВ «Стартеп» мали реальний характер.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, колегія судів дійшла висновку про протиправність висновків, викладених в акті перевірки від 24.04.2018 р. щодо заниження ТОВ «НВО «Міжгалузевий регіон» податкових зобовязань з податку на прибуток та ПДВ.

Отже, податкові повідомлення-рішення, винесені на підставі вказаних висновків підлягають скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на це, колегія суддів дійшла висновку про стягнення на користь ТОВ «НВО «Міжгалузевий регіон» за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС у Дніпропетровській області суму сплаченого відповідно до платіжних доручень № 738 від 01.06.2018 р., № 969 від 13.11.2018 р. судового збору у розмірі 12 040 грн. 73 коп. (т. 1 а.с. 3, т. 2 а.с. 125).

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 317, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче обєднання «Міжгалузевий регіон» задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.10.2018 р. у справі № 804/4093/17 скасувати.

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Р» № від 18.05.2018 p. з податку на додану вартість, винесене Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області на підставі акта документальної позапланової невиїзної перевірки №20549/04-36-14-22/40127166 від 24.04.2018 року;

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Р» № від 18.05.2018 p. з податку на прибуток приватних підприємств, винесене Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області на підставі акта документальної позапланової невиїзної перевірки №20549/04-36-14-22/40127166 від 24.04.2018 року.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче обєднання «Міжгалузевий регіон» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Дніпропетровській області суму сплаченого судового збору у розмірі 12 040 (дванадцять тисяч сорок) грн. 73 коп.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 27.03.2019 р.

Головуючий суддя О.М. Панченко

Суддя С.М. Іванов

Суддя В.Є. Чередниченко