Справа № 815/2781/16
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2019-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

02 квітня 2019 р.м.ОдесаСправа № 815/2781/16

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Турецької І.О.

суддів - Стас Л.В., Шеметенко Л.П.

розглянувши питання про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2016 року про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зобов'язання здійснити виплату, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2016 року ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулись до суду першої інстанції з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зобов'язання здійснити, на підставі приписів ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», виплату на їх користь - відшкодування грошових коштів за вкладами у розмірах, встановлених рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 25.05.2015 року у справі №522/6328/15-ц.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2016 року, за клопотанням позивачів, провадження у справі було закрито, з підстав неналежності її розгляду в порядку адміністративного судочинства.

07 лютого 2019 року, на зазначену ухвалу суду, перелічені вище особи подали апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В обґрунтування даного клопотання апелянти зазначили про зміну правової позиції касаційного суду, який скасовуючи рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25.05.2015 року у справі №522/6328/15-ц, де вони були позивачами та заявляли вимоги щодо визнання їх вкладниками банку, закрив провадження, зазначаючи, що ця справа належить до розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Викладене, на їх думку свідчить про помилковість позиції позивачів та суду першої інстанції щодо наявності підстав для закриття провадження у даній справі та про необхідність продовження розгляду існуючого спору в порядку адміністративного судочинства.

Досліджуючи питання про наявність у позивачів поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, встановленого ч.3 ст. 186 КАС України, в редакції від 03 серпня 2017 року, колегія суддів дійшла висновку про відсутність таких.

За наслідками цього, ухвалою П'ятого апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2019 року апеляційна скарга була залишена без руху та апелянтам наданий строк - 10 днів, із дня вручення цієї ухвали, для подачі заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якій необхідно вказати інші причини пропуску строку, якщо такі є.

Дану ухвалу суду апеляційної інстанції було отримано скаржниками, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Останньою було отримано ОСОБА_2 лише 12 березня 2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

На виконання ухвали суду, 20 лютого 2019 року до суду апеляційної інстанції від апелянтів надійшла заява про обґрунтування причин пропуску строку на апеляційне оскарження. Інших заяв після 12 березня 2019 року від апелянтів не надходило.

У цій заяві апелянти, посилались на непослідовну позицію Верховного Суду України щодо предметної юрисдикції даної категорії справ, а також на те, що закриття провадження у даній справі позбавить їх можливості звернутися до суду першої інстанції з тим самим позовом, до того ж самого відповідача.

Проаналізувавши підстави, що викладені апелянтами для поновлення строку на апеляційне оскарження, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті апеляційного провадження необхідно відмовити, у зв'язку з наступним.

Згідно з п.13 ч.1 Перехідних положень КАС України, в редакції від 15 грудня 2017 року, судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання ним чинності.

Відповідно до ч.3 ст.186 КАС України, в редакції від 03 серпня 2017 року, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Як вбачається з матеріалів справи, апелянти отримали оскаржувану ухвалу суду першої інстанції у грудні 2016 року.

Проте, до суду з апеляційною скаргою вони звернулися більш ніж через два роки, лише 07 лютого 2019 року, тобто з пропуском строку, передбаченого ч.3 ст.186 КАС України, в редакції від 03 серпня 2017 року.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права частиною спільної спадщини Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності (рішення у справі «Брумареску проти Румунії»). Юридична визначеність передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішень. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного розгляду справи та її нового вирішення. Повноваження судів вищих інстанцій щодо перегляду мають здійснюватись для виправлення судових помилок та недоліків правосуддя, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен розглядатись як прихований засіб оскарження, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для повторного розгляду. Відступ від цього принципу може бути виправданим лише коли він обумовлений особливими та непереборними обставинами (рішення у справі «Рябих проти Росії») (п. 26 Рішення).

ЄСПЛ зазначив, що хоча, перш за все, саме до повноважень національних судів належить вирішувати питання про будь-яке поновлення строку на апеляційне оскарження, такі повноваження не є необмеженими. Національні суди зобов'язані навести підстави і у кожній справі суди мають перевірити, чи можуть підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження виправдати втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує свободу розсуду судів щодо часу або підстав для поновлення строків (рішення у справах «Пономарьов проти України» та «Устименко проти України»).

Принцип юридичної визначеності є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права. В його основі лежить відоме з римського права положення res judicata (лат. «вирішена справа»), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов'язковим для сторін і не може переглядатися.

Забезпечення принципу res judicata є однією з найважливіших засад гарантування державою реалізації права людини на справедливий суд.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (ч. 1 ст. 8 Конституції України).

За ст. 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; розумні строки розгляду справи судом; забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення; обов'язковість судового рішення.

Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Принципи адміністративного судочинства визначені в ч.3 ст.2 КАС України.

Верховенство права, як основоположний принцип адміністративного судочинства, визначає спрямованість судочинства на досягнення справедливості та надання ефективного захисту. Справедливим та ефективним повинен бути як судовий процес, так і результат судочинства.

Судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами (ч.1 ст.370 КАС України).

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення. (ч.1 ст.13 КАС України).

Статтею 121 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

При цьому, відповідно до сталої практики ЄСПЛ вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін про прийняті рішення в їх справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «ОСОБА_7 проти України» та у справі «Трух проти України»).

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata.

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення у справі «Перетяка та Шереметьев проти України»).

У даній справі апелянти посилаються на неоднозначну судову практику щодо підсудності категорій справ про відшкодування коштів по вкладам, що зумовило пропуск строку на апеляційне оскарження судового рішення.

Однак, колегія суддів вважає, що, у світлі вказаних позицій ЄСПЛ, вказані апелянтами обставини не можуть бути виправданими щодо відступу від принципу юридичної визначеності.

Суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для відступу від принципу юридичної визначеності, оскільки вказані апелянтами обставини не є особливими та непереборними.

Крім того, є також і необґрунтовані посилання апелянтів, що вони позбавлені можливості захистити свої права, оскільки не можуть звернутися до суду першої інстанції з тим самим позовом до того ж відповідача.

Дійсно, з вимогами про відшкодування грошових коштів по вкладам у розмірах, встановлених рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 25.05.2015 року по справі №522/6328/15-ц апелянти звернутися не можуть, оскільки, по-перше, воно скасовано, а по-друге, існує ухвала, яку позивачі бажають скасувати, від 28 листопада 2016 року про закриття провадження у справі за вказаними вимогами.

Водночас, апелянти не позбавлені права звернутися до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із позовом про зобов'язання надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію стосовно відповідних вкладників, яким необхідно здійснити відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду. Закон не передбачає часових обмежень для подання даного позову, адже порушення прав вкладників триває.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.299 КАС України, в редакції від 15 грудня 2017 року, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Враховуючи те, що підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись ст.ст. 299, 325 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 у відкритті апеляційного провадження на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2016 року про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зобов'язання здійснити виплату.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Доповідач - суддя І.О. Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя Л.П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 02.04.2019 року.