Справа № 813/2175/18
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2019-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2019 рокуЛьвів№ 857/559/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Бруновської Н.В., Матковської З.М.,

з участю секретаря судового засідання Марцинковської О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління ДФС в Запорізькій області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2018 року у справі № 813/2175/18 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вентарок» до Головного управління ДФС у Запорізькій області, Державної фіскальної служби України про визнання протиправним рішення і зобов'язання вчинити дії (рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Гулик А.Г. в м. Львові Львівської області 05.11.2018 року, згідно з протоколом судового засідання о 16:23 год., повний текст судового рішення складено 15.11.2018 року), -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Вентарок» (далі - ТзОВ «Вентарок», позивач) звернулось з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Запорізькій області, Державної фіскальної служби України в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії відповідача від 18.04.2018 № 655512/40652647 про відмову в реєстрації податкової накладної від 20.03.2018 № 12 в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- зобов'язати Державну фіскальну службу України зареєструвати податкову накладну від 20.03.2018 № 12 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2018 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржило Головне управління ДФС в Запорізькій області, яке покликаючись на те, що вказане рішення є незаконним та прийнятим з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2018 року скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що позивачем не надано копій документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію поданої ним податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних, а саме: після зупинення реєстрації податкової накладної не надано додатків до договору, розрахункових документів, не надання складських документів, підтверджуючих документів щодо наявності у підприємства виробничих потужностей, основних засобів, договорів та первинних документів на придбання сировини, яка використана для виробництва продукції. За наведеного, вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення контролюючий орган діяв в межах та у спосіб визначений законом.

Вислухавши суддю-доповідача, представника відповідачів, який наполягав на задоволенні апеляційної скарги, представника позивача, який проти задоволення апеляційної скарги заперечував, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 24.05.2017 між позивачем та ТзОВ «Запорізький ДБК» укладено договір поставки № 2405-01, за яким ТзОВ «Вентарок» зобов'язується передати ТзОВ «Запорізький ДБК» товар (термоізоляційна прокладка, камінь Ventarock).

Відповідно до умов вказаного договору 20.03.2018 ТзОВ «Запорізький ДБК» отримало від позивача товар згідно з видатковою накладною від 20.03.2018 № 47 (термоізоляційна прокладка, камінь Ventarock), що також підтверджується довіреністю на отримання ТМЦ та товарно-транспортною накладною.

20.03.2018 позивач за результатами вказаної операції склав податкову накладну № 12 на суму 195606,43 грн., в тому числі ПДВ 32601,07 грн., та подав її на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до квитанції від 13.04.2018 направлених ДФС України через «Автоматизовану систему «Єдине вікно подання електронних документів» реєстрація документа (податкової накладної від 20.03.2018 № 12) зупинена відповідно до п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України (далі - ПК України), оскільки податкові накладні відповідають критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених п.п. 1.6 п. 1 Критеріїв ризиковості платника податку та запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному державного реєстрів податкових накладних.

На підтвердження реальності господарських відносин з ТзОВ «Запорізький ДБК» відповідно до вказаної податкової накладної позивач надав ГУ ДФС у Запорізькій області копії первинних документів, а саме договір поставки від 24.05.2017 № 2405-01, видаткову накладну від 20.03.2018 № 47, довіреність від 20.03.2018 №323, товаро-транспортну накладну від 20.03.2018 № 347, платіжне доручення від 27.03.2018 № 9963.

Проте, 18.04.2018 ГУ ДФС у Запорізькій області прийняло рішення № 655512/40652647 про відмову в реєстрації податкової накладної від 20.03.2018 № 12 у зв'язку з ненаданням позивачем копій документів, а саме: договорів, зокрема, зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; первинні документи щодо постачання/придбання товарі/послуг, зберігання і транспортування; розрахункових документів, банківських виписок з особових рахунків.

23.04.2018 позивач звернувся до відповідача із скаргою на вказане рішення, подавши документи, що вимагалися, та лист-пояснення від 17.04.2018. У листі позивач зазначає, що основним напрямком його діяльності є реалізація вентильованих фасадних систем VentaRock. Комплектуючими частинами вентильованих фасадних систем VentaRock є: ригелі, стійки, консолі, анкерні кріплення і фасадний камінь. Виробником фасадного каменю є безпосередньо ТзОВ «Вентарок». Відповідність якості продукції, що виробляється ТзОВ «Вентарок» вимогам чинного законодавства підтверджується сертифікатом відповідності серії ВГ № UA1.196.0020974-17. Інші комплектуючі частини вентильованих фасадних систем VentaRock (а саме: ригелі, стійки, консолі, анкерні кріплення) придбаваються товариством в інших постачальників. Основні виробничі потужності позивача знаходяться за адресою м. Львів, вул. Городоцька, 207, на базі приміщення площею 417,6 м кв., орендованого у ТзОВ «Леополіс Конгрес Хол», на підставі договору оренди від 01.09.2017 № 127/17.

02.05.2018 рішенням комісії ДФС центрального рівня № 1787/40652647/2 скаргу позивача залишено без задоволення та рішення від 18.04.2018 № 655512/40652647 без змін.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивач надав всі необхідні докази, якими підтверджується факт здійснення господарської операції. Відсутність окремих документів, що стосуються здійсненої господарської операції не може позбавляти платника податку права на реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з п.п. «а», «б» п. 185.1 ст. 185 ПК України об'єктом оподаткування є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг згідно з приписами норми п. 187.1 ст. 187 ПК України вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню <...>; б) дата відвантаження товарів <...>.

База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (п. 188.1 ст. 188 ПК України).

Пунктом 201.10 ст. 201 ПК України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 01.07.2017 в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Пунктом 74.3 ст. 74 ПК України передбачено, що зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової та митної політики.

Згідно п.п. 201.16. ПК України (в редакції, чинній на час спірних правовідносин) реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 2 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 № 1246 (далі - Порядок № 1246), податкова накладна-електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі платник податку) відповідно до вимог ПК України в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Згідно з пунктом 12 Порядку № 1246 (в редакції, чинній на час спірних правовідносин) після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов'язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування; дотримання вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Відповідно до п. 13 Порядку № 1246 за результатами перевірок, визначених п. 12 вказаного Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

З квитанції від 13.04.2018 року № вбачається, що контролюючим органом сформовано висновок про відповідність податкової накладної позивача п.п. 1.6 п. 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної в ЄРПН, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 13.06.2017 № 567 (далі - Критерії оцінки ступеня ризиків) та запропоновано платнику податків надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних відповідно до пункту 201.16 статті 201 ПК України, вичерпний перелік яких встановлено наказом МФУ від 13.06.2017 № 567 та/або Таблицю даних платника податків, яка передбачена пунктом 4 цього наказу.

Згідно з пунктом 13 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 117 далі - Порядок № 117), у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування зазначаються:

1) номер та дата складання податкової накладної / розрахунку коригування;

2) порядковий номер, номенклатура товарів/послуг продавця, код товару згідно з УКТЗЕД/послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг, зазначені у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрація яких зупинена;

3) критерій(ї) ризиковості платника податку та/або критерій(ї) ризиковості здійснення операцій, на підставі якого(их) зупинено реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, із розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку;

4) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі.

Згідно пункту 21 даного Порядку підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено; ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку; надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

Матеріалами справи підтверджується надання позивачем контролюючому органу всіх необхідних документів щодо господарської операції з ТзОВ «Запорізький ДБК» для здійснення реєстрації податкових накладних.

В апеляційній скарзі відповідач покликається на ненадання позивачем копій документів, а саме: договорів, зокрема, зовнішньоекономічних контрактів, з додатками до них; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування; розрахункових документів, банківських виписок з особових рахунків.

Під відсутністю договорів, зокрема, зовнішньоекономічних контрактів, з додатками до них, відповідач має на увазі відсутність специфікацій до договору поставки від 24.05.2017 № 2405-1. Відповідно до п. 1.2 вказаного договору назва, асортимент, кількість і ціна товару, строки поставки визначаються за домовленістю сторін та вказуються у специфікації. Такі специфікації при виконанні договору поставки не складались. Проте, у видатковій накладній від 20.03.2018 № 47 вказано назву, асортимент, кількість, ціну товару (термоізоляційна прокладка, камінь Ventarock). Таким чином, у видатковій накладній зазначені істотні умови, необхідні для виконання господарської операції. Сам по собі факт відсутності специфікації може свідчити про недотримання сторонами умов договору, а не про відсутність господарської операції.

Крім того, апелянт вказує, що підставою для прийняття оскарженого рішення стала відсутність первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування товару.

Щодо вказаного, апеляційний суд зазначає, що позивач долучав до своєї скарги лист-пояснення від 17.04.2018 про походження товару, в якому вказав про те, що він займається реалізацією вентильованих фасадних систем Ventarock, а також є виробником фасадного каменю. Вказаний доказ безпідставно не врахований при розгляді скарги позивача на оскаржене рішення. Також позивачем надано видаткові накладні від 13.03.2018 № 40, від 15.03.2018 № 49 щодо придбання комплектуючих у третіх осіб, з яких монтуються фасадні системи з плитами з фасадного каменю.

Підставою для відмови також стала відсутність розрахункових документів, банківських виписок з особових рахунків. Щодо цієї обставини позивач повідомив, що помилково не додав ГУ ДФС у Запорізькій області відповідний розрахунковий документ під час вирішення питання про реєстрацію податкової накладної. В матеріалах справи наявне платіжне доручення від 27.03.2018 № 9963 про сплату ТзОВ «Запорізький ДБК» на користь позивача вартості фасадного каменю в сумі 330 тис. грн.

Можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків. Вживання податковим органом загального посилання на пункт шостий Критеріїв оцінки, без наведення відповідного підпункту, є неконкретизованим та призводить до необґрунтованого обмеження права платника податків бути повідомленим про необхідність надання документів за вичерпним переліком, відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної, а не будь-яких на власний розсуд.

Відтак, невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі № 821/1173/17.

Відповідно до частини 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що зважаючи на наявність передбачених законодавством документів, які свідчать про проведення господарських операцій між позивачем та його контрагентом, відповідач не мав правових підстав для відмови позивачу у реєстрації податкової накладної, а тому оскаржуване рішення відповідача про відмову у реєстрації податкових накладних є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частини 1 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

В Рішенні від 20.11.2011 року у справі «Рисовський проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що Суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (п. 70).

Враховуючи, що внаслідок порушення відповідачем зазначеного принципу «належного урядування» були порушені права позивача, суд апеляційної інстанції погоджується з рішенням окружного суду про протиправність оскаржуваних рішень відповідача.

У п. 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної4 відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до частин 1-4 ст. 242 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

З огляду на вищезазначене, вказаним вимогам оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає.

Відповідно до положень ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до пункту 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 308, 310, 315, 317, 321, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС в Запорізькій області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2018 року у справі № 813/2175/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. С. Затолочний
судді Н. В. Бруновська
З. М. Матковська
Повне судове рішення складено 01.04.2019