Справа № 137/1966/18
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2019-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 137/1966/18

Головуючий у 1-й інстанції: Желіховський В.М.

Суддя-доповідач: Совгира Д. І.

28 березня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Совгири Д. І.

суддів: Курка О. П. Матохнюка Д.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Рудченка Сергія Олександровича на рішення Літинського районного суду Вінницької області від 07 лютого 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Рудченка Сергія Олександровича про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Літинського районного суду Вінницької області з позовом до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного Управління Міністерства доходів і зборів у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 07 лютого 2019 року адміністративний позов задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Виходячи з приписів п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 07.11.2018 р. поліцейським УПП у Вінницькій області капітаном поліції Руденко С.О. відносно позивача винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАВ № 718303. Відповідно до винесеної постанови позивач керував траспортним засобом по вул. Менделєєва, 10, проїхав регульований пішохідний перехід на заборонений червоний сигнал світлофору, чим порушив п. 8.7.3 ПДР та вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП України. Позивача визнано винним та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн.

Не погоджуючись з вказаною постановою позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Відповідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.293 КУпАП при розгляді скарги на постанову, суд перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови та приймає рішення, яким залишає постанову без змін, а позов без задоволення; скасовує постанову і надсилає її на новий розгляд, скасовує постанову і закриває справу; змінює захід стягнення.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 Кодексу щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 Кодексу).

Згідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі показань свідків, письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005р. "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Посилання на жоден із цих доказів, які передбачені ст.251 КУпАП, у винесеній постанові відсутні.

Як вбачається з постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 718303 від 07.11.2018 року, - протокол про адміністративне правопорушення інспектором УПП не складався, будь яких доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_3 інкримінованого йому правопорушення ні до постанови про накладення адміністративного стягнення, ні до суду відповідачем не надано.

За таких обставин суд вважає, що при накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_3 суб'єктом владних повноважень не дотримано вимог зазначених вище норм, що порушило законні права та інтереси позивача, крім того в постанові не наведено на підставі яких доказів позивача визнано винним у вчиненні даного порушення.

Оскільки відповідачем не надано до суду жодного доказу на підтвердження того, що водій ОСОБА_3 допустив вказане правопорушення, а відповідно до ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, а тому постанова про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 718303 від 07.11.2018 року є незаконною та підлягає скасуванню.

Крім того, єдиним доказом вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, є сама оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення. Однак, зазначена постанова є предметом спору між сторонами та не може розглядатися, як доказ, за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Щодо висновку суду першої інстанції про стягнення з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір в розмірі 768,40 гривень на відповідний рахунок суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно із пунктом 3 частини першої статті 288 КУпАП (у редакції, чинній на час подання апеляційної скарги) постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

У частині четвертій статті 288 КУпАП передбачено, що особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Тобто, враховуючи вищезазначене колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що у справах про адміністративне правопорушення судовий збір не сплачується.

Вказана правова позиція узгоджується з позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 13.12.2016 у справі № 21-1410а16.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом ч. 1 ст. 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Рудченка Сергія Олександровича задовольнити частково.

Рішення Літинського районного суду Вінницької області від 07 лютого 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Рудченка Сергія Олександровича про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення змінити.

Абзац третій резолютивної частини рішення Літинського районного суду Вінницької області від 07 лютого 2019 року у справі № 137/1966/18 виключити.

В решті рішення Літинського районного суду Вінницької області від 07 лютого 2019 року залишити без змін

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Совгира Д. І.

Судді Курко О. П. Матохнюк Д.Б.