Справа № 826/12620/18
Суддя: Донець В.А.
Дата ухвалення: 2019-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02 квітня 2019 року № 826/12620/18

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі судді Донця В.А. розглянув у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Слов'янської міської ради про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії,

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про:

- визнання неправомірними дій Управління соціального захисту населення Слов'янської міської ради міста Слов'янськ Донецької області щодо відмови ОСОБА_1 у встановленні статусу інваліда війни та видачі посвідчення інваліда війни;

- зобов'язання Управління соціального захисту населення Слов'янської міської ради міста Слов'янськ Донецької області встановити ОСОБА_1 статусу інваліда війни та видати посвідчення інваліда війни на підставі наданих документів відповідно до вимог пункту 9 частини другої статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Ухвалою суду від 14.08.2018 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (письмове провадження), встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позов.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем протиправно відмовлено у встановленні позивачу статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення як учаснику ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС зарахованого до складу формувань Цивільної оборони, що підтверджується письмовими доказами.

Відповідач подав до суду відзив, відповідно до якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки ОСОБА_1 працював у складі невоєнізованого загону, сформованого на підприємстві "Райсільгоспхімія", за місцем основної роботи, проте відповідний загін не входив до складу зведеного загону Цивільної оборони, яке залучалось до ліквідації наслідків на ЧАЕС.

Позивач подав до суду відповідь на відзив, без доказів направляння відповіді на відзив відповідачу.

Дослідивши письмові докази, судом встановлено.

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 виданого 15.09.1996 ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок аварії на Чорнобильській катастрофи Категорія 1, йому також надано статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується вкладкою від 16.09.1999 НОМЕР_3 до посвідчення серії НОМЕР_2.

Як убачається зі змісту позовної заяви, позивач звернувся до відповідача з заявою від 07.03.2018 про встановлення статусу інваліда війни та видачу відповідного посвідчення.

Листом від 26.03.2018 №02-10/944 Управління соціального захисту населення Слов'янської міської ради повідомило позивача про неможливість надати позивачу статус інваліда війни, оскільки додані заявником документи не підтверджують факт залучення і виконання робіт з ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС у складі формувань Цивільної оборони.

Не погоджуючись з такою відмовою, позивач звернувся до суду з позовом.

Вирішуючи спір, суд виходить з такого.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяння формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них встановлюється Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 №3551-ХІІ.

Згідно з пунктом 9 частини другої статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" до інвалідів війни належать також інваліди з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

За змістом наведеної норми, статус інваліда війни може бути наданий особі, яка визнана інвалідом внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи і залучалась до складу формувань Цивільної оборони.

На підтвердження участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, у тому числі в складі формувань Цивільної оборони, встановлення інвалідності, позивачем до позову додано:

- копію трудової книжки ОСОБА_1, відповідно до якої з 30.05.1984 прийнятий вантажником на склад мінеральних добрив та ядохімікатів Чорнобильської "Райсільгоспхімія";

- копію довідки від 05.06.1991 №11, відповідно до якої ОСОБА_1 з 26.04.1986 по 05.05.1986 був безпосередньо зайнятий на роботах передбачених постановою ЦК КПРС Ради Міністрів СРСР від 29.12.1987 №1497-378 і постанови Ради Міністрів СРСР ВЦРПС від 05.06.1986 №№665-195, що дають право на державну пенсію на пільгових умовах згідно зі списком №1;

- копію довідки Головного управління з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації від 20.06.2011 №01-04/1045, відповідно до якої в період з 26.04.1986 по 05.05.1986 у зв'язку з аварією на Чорнобильській АЕС особовий склад невоєнізованих формувань Чорнобильської "Райсільгоспхімії" залучався до виконання заходів Цивільної оборони з локалізації джерела радіоактивного забруднення в складі територіальних невоєнізованих формувань Цивільної оборони Чорнобильського району (зведених загонів);

- маршрутний лист з 26.04.1986 по 05.05.1986 Чорнобильської "Райсільгоспхімія";

- копію листа Центральної Міжвідомчої експертної ради з встановлення причинного зв'язку захворювання і інвалідності з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і їх професійного характеру від 28.06.1991, яким встановлено, що компонентна доза внутрішнього та зовнішнього опромінення ОСОБА_1 обумовлена перебуванням на території 30-км зони в період з 26.04.1986 по 05.05.1986 складає приблизно 34.7 БЕР;

- копію довідки до акту огляду МСЕК серії МСЕ №233450, якою ОСОБА_1 з 01.06.1997 встановлено ІІ групу інвалідності, причина інвалідності - професійне захворювання, пов'язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, інвалідність встановлена безстроково.

У позовній заяві в обґрунтування обставини залучення до складу формувань Цивільної оборони позивач зазначив, що листом Головного управління з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 03.10.2011 №01-04/1581 надано інформацію стосовно позивача щодо підтвердження його участі з виконання робіт саме у складі формувань Цивільної оборони.

Водночас, як убачається зі змісту листа від 03.10.2011 №01-04/1581 Головне управління з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи зазначає, що на час надання відповіді не може ані підтвердити, ані спростувати факту участі ОСОБА_1 в роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме у складі формувань Цивільної оборони.

Також позивач зазначає, що чинне на час аварії на Чорнобильській АЕС законодавство колишнього СРСР обов'язкової вимоги про видання розпорядчого документа про зарахування працівників до складу невоєнізованого формування Цивільної оборони підприємства, установи або організації, так само і щодо залучення окремої особи до дій у складі таких формувань не передбачало.

На думку суду, додані позивачем письмові докази не доводять участі позивача під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань Цивільної оборони. Додані позивачем докази підтверджують його статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та настання інвалідності у зв'язку з тим, що він брав участь у таких заходах. Утім, належного документального підтвердження своєї безпосередньої участі у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи саме в складі формувань Цивільної оборони позивачем не надано, клопотань з цього приводу не заявлено.

Щодо посилання позивача на лист від 03.10.2011№01-04/1581 та довідку від 20.06.2011 №01-04/1045 Головного управління з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи, то відповідними документами не встановлено залучення позивача до виконання робіт в складі підрозділів Цивільної оборони.

Доходячи такого висновку, судом взято до уваги практику Верховного Суду, висловлену в постановах від 10.05.2018 справа №279/12162/15-а, від 07.06.2018 справа №377/797/17, від 21.08.2018 справа №279/2285/16-а, від 21.08.2018 справа 676/3457/17, від 25.09.2018 справа №806/5085/15, від 11.10.2018 справа №674/1239/17, від 18.10.2018 справа №753/12234/17, від 27.02.2019 справа №818/26/18, від 27.02.2019 справа №149/3307/16-а.

Зокрема, у постанові від 18.10.2018 справа №753/12234/17 Верховний Суд вказав, що "Положенням про Цивільну оборону СРСР", затвердженим постановою КПРС і Ради Міністрів СРСР від 18.03.1976 №1111 та "Положенням про невоєнізовані формування ЦО СРСР", затвердженим наказом начальника ІДО СРСР від 06.061975 №90, було передбачено, що формування Цивільної оборони, в тому числі і невоєнізовані, створювались для виконання заходів з ліквідації аварій, катастроф, стихійних лих, великих пожеж, та їх наслідків, а також при застосуванні засобів масового ураження (у воєнний час), захисту і організації життєзабезпечення населення. Для вирішення питання про наявність підстав належності особи, яка є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та інвалідом внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією таких наслідків, до інвалідів війни, необхідно виконати умову щодо прийняття такою особою участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме в складі формувань Цивільної оборони. Це пояснюється тим, що крім формувань оборони, у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС брали участь інші формування, які створювались в іншому порядку, ніж невоєнізовані формування Цивільної оборони та направлялись у райони виконання робіт згідно з розпорядженням керівників відповідних органів, відомств, організацій, установ та підприємств.

У постанові Верховного Суду від 10.05.2018 справа №279/12162/15-а зазначено, що з пояснювальної записки до проекту Закону України "Про внесення змін до статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 15.06.2004 №1770-IV вбачається, що до категорії осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, законодавець запропонував відносити вузьку категорію осіб (1300 чоловік), які з перших днів аварії разом з військовослужбовцями виконували роботи у 30-ти кілометровій зоні найвищого радіоактивного забруднення у складі мобільних загонів спецзахисту формувань Цивільної оборони, що знаходилися в структурі Міністерства оборони колишнього Союзу РСР, діяли за його статутом та підпорядковувалися військовому командуванню.

З огляду на здійснену судом оцінку поданих позивачем доказів, враховуючи наведену судову практику, суд дійшов висновку про необґрунтованість доводів позивача щодо його участі в складі формувань Цивільної оборони під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, відповідно відповідачем правомірно відмовлено позивачу в задоволенні його заяви щодо встановлення статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення.

З огляду на викладене, не підлягають задоволенню вимоги про визнання протиправними дій Управління соціального захисту населення Слов'янської міської ради міста Слов'янськ Донецької області щодо відмови ОСОБА_1 у встановленні статусу інваліда війни та видачі посвідчення інваліда війни, а також про зобов'язання відповідача встановити ОСОБА_1 статусу інваліда війни та видати посвідчення інваліда війни на підставі наданих документів відповідно до вимог пункту 9 частини другої статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Відповідно до частини п'ятої статті 139 КАС України, у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 10 статті 5 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 №3674-VI (з наступними змінами та доповненнями). Оскільки сторонами не надано доказів понесення судових витрат, такі витрати присудженню не підлягають.

Керуючись статтею 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Судові витрати присудженню не підлягають.

Позивач - ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1).

Відповідач - Управління соціального захисту населення Слов'янської міської ради (ідентифікаційний код 25954290, місцезнаходження: 84116, Донецька область, місто Слов'янськ, вулиця Генерала Батюка, будинок 40).

Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно зі статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Підпунктом 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Закону України від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII передбачено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя В.А. Донець