Справа № 465/6918/18
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2019-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2019 рокуЛьвів№ 857/2788/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Дідик Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 академії сухопутних військ ім. гетьмана ОСОБА_2 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24 січня 2019 року, головуючий суддя Кухар Н.А., ухвалене о 13:24 год. у м. Львові, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 академії сухопутних військ ім. гетьмана ОСОБА_2 до Франківського відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області про визнання протиправними дій та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2018 року позивач ОСОБА_1 академія сухопутних військ ім. гетьмана ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до Франківського відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області (далі Франківський ВДВС), в якому просила визнати протиправними дії старшого державного виконавця Франківського відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_3 при винесені постанови ВП №55950433 від 16.10.2018 року про накладення штрафу; скасувати постанову ВП №55950433 від 16.10.2018 року про накладення штрафу, винесену старшим державним виконавцем Франківського відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_3

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалась на те, що відповідачем оскаржену постанову винесено з порушенням строку винесення, заява про відкладення виконавчих дій не розглянута виконавцем, виконавцем не вжито заходів щодо примусового виконання рішення, а позивач проведенню виконавчих дій не перешкоджав. Крім того, є об»єктивна причина, яка унеможливлює виконання рішення суду, яка не врахована державним виконавцем.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 24 січня 2019 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 академія сухопутних військ ім. гетьмана ОСОБА_2 оскаржила його в апеляційному порядку, яка, покликаючись на неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що оскаржена постанова державним виконавцем винесена з порушенням норм чинного законодавства, без перевірки і врахування поважності причин невиконання рішення суду, про наявність яких ВДВС був проінформований заявою боржника в межах терміну, встановленого для його добровільного виконання.

В судовому засіданні представник позивача підтримав подану апеляційну скаргу, вважає оскаржене рішення суду незаконним та протиправним та повністю підтримав доводи, зазначені у апеляційній скарзі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторони, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 18.04.2018 року старшим державним виконавцем Франківського відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_3 відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №2-2880/11 від 10.10.2017 року, виданим Франківським районним судом м. Львова про зобов»язання ОСОБА_4 військ ім ОСОБА_2 вселити ОСОБА_5 в кімнату №612, розташовану у будівлі гуртожитку №1 (будівлі2/73) по вул. Гвардійській 32 у м. Львові та зобов»язано боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

27.04.2018 року позивач подав до ВДВС заяву про відкладення проведення виконавчих дій на десять робочих днів.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 10.05.2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 сухопутних військ ім. П. Сагайдачного про відстрочку виконання ухвали відмовлено, ухвала не набрала законної сили.

04.07.2018 року позивач скерував відповідачу листа щодо повідомлення про вжиті заходи та хід виконання заяви від 27.04.2018 року.

16.10.2018 року старшим державним виконавцем Франківського відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_3 винесено постанову про накладення штрафу в розмірі 5 100 грн. за невиконання рішення суду.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що при винесенні оскарженої постанови відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений чинним законодавством.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною 1 статті 3 Закону відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення, зокрема, на підставі рішень інших державних органів та рішень ОСОБА_1 банку України, які законом визнані виконавчими документами.

Частиною 1 статті 18 Закону передбачено, що виконавець зобов»язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 63 Закону за рішеннями, за якими боржник зобовязаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Стаття 75 Закону визначає відповідальність за невиконання рішення, що зобовязує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі, зокрема:

- у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобовязує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання;

- у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Згідно із ст. 67 Закону державний виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання боржником рішення про вселення стягувача.

У разі невиконання боржником рішення про вселення стягувача самостійно державний виконавець виконує його примусово.

Також, відповідно до ст. 32 Закону за наявності обставин, що перешкоджають проведенню виконавчих дій (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), або з інших підстав, внаслідок виникнення яких сторони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, виконавець може відкласти проведення виконавчих дій з власної ініціативи або за заявою стягувача чи боржника на строк до 10 робочих днів. Про відкладення проведення виконавчих дій виконавець виносить відповідну постанову.

Так, матеріали справи не містять підтвердження, що позивачем виконано рішення про зобов»язання вселити ОСОБА_5 в кімнату №612, розташовану у будівлі гуртожитку №1 (будівлі2/73) по вул. Гвардійській 32 у м. Львові, у встановлений державним виконавцем строк, відтак оскаржена позивачем постанова про накладення штрафу є підставною та обґрунтованою.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду попередньої інстанції про те, що нерозгляд заяви про відкладення проведення виконавчих дій на 10 днів не може бути поважною причиною невиконання судового рішення, оскільки позивач просив відкласти проведення виконавчих дій на десять робочих днів, а з часу відкриття виконавчого провадження та подачі заяви про відкладення проведення виконавчих дій до дня винесення постанови про накладення штрафу пройшло понад п»ять місяців, а позивачем не надано доказів, які б свідчили про повідомлення державного виконавця про обставини, які ускладнюють виконання рішення суду протягом цього періоду та вжиття заходів відповідно до норм Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 272, 287, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 академії сухопутних військ ім. гетьмана ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24 січня 2019 року у справі №465/6918/18 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст. 243 КАС України - з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_6
судді ОСОБА_7
ОСОБА_8

Повний текст постанови складено 29.03.2019 року.