Справа № 757/15154/19-а
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-03-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Ільєва Т.Г.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2019 року Справа № 757/15154/19-а

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Степанюка А.Г.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

представника позивача ОСОБА_3,

представника третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу кандидата на пост Президента України ОСОБА_5 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 29 березня 2019 року у справі

за позовом кандидата на пост Президента України

ОСОБА_5

до товариства з обмеженою відповідальністю

«ТЕЛЕКАНАЛ «ПРЯМИЙ»,

третя особа, яка не заявляє

самостійні вимоги

на предмет спору: кандидат на пост Президента України

ОСОБА_6

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

22.03.2019 р. кандидат на пост Президента України ОСОБА_5 (далі - позивач) звернулася до Печерського районного суду м. Києва з адміністративним позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕЛЕКАНАЛ «ПРЯМИЙ» (далі - відповідач) про:

- визнання протиправними дій відповідача щодо трансляції 17.03.2019 р. заходу, на якому здійснювалася агітація за кандидата на пост Президента України ОСОБА_6, з порушенням вимог Закону України «Про вибори Президента України»;

- зобов'язання відповідача в подальшому утримуватися від порушення вимог Закону України «Про вибори Президента України» під час проведення чергових виборів Президента України 31.03.2019 р.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилалась на те, що 17.03.2019 р. у м. Києві на Михайлівській площі за участі ОСОБА_6 відбувся агітаційний захід як кандидата в Президенти України, трансляція якого здійснювалася наживо телеканалом «ПРЯМИЙ» із демонстрацією політичної реклами за відсутності угоди, укладеної між розпорядником поточного виборчого фонду кандидата та відповідачем, без надходження коштів з виборчого фонду кандидата ОСОБА_6 за використання ефірного часу, без зазначення відомостей про замовника політичної реклами в порядку ст. 61 Закону України «Про вибори Президента України», а також за участю осіб, які не є громадянами України, та за відсутності їх письмової згоди, наданої в порядку ст. 8 Закону України «Про рекламу».

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 29 березня 2019 року в задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій наполягає на своїй правові позиції, наводить доводи, аналогічні, викладеним в її позовній заяві, стверджуючи про порушення відповідачем виборчого законодавства, зокрема ст.ст. 37, 58, 60, 61, 64 Закону України «Про вибори Президента України», а також законодавства України про рекламу і діяльність ЗМІ.

При цьому, апелянт вважає, що судом першої інстанції було порушено дводенний строк розгляду справи та надано неправильну оцінку доказам, які подані стороною позивача на підтвердження факту здійснення відповідачем спірної трансляції з порушенням вимог законодавства України, не повно встановлено обставини справи.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить його скасувати і ухвалити постанову про задоволення позову в повному обсязі.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.03.2019 р. о 20:50 год. було відкрито апеляційне провадження у даній справі, встановлено учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, залучено до участі в розгляді справи третю особу, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: кандидата на пост Президента України ОСОБА_6 та витребувано у відповідача додаткові докази.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.03.2019 р. о 20:52 год. призначено справу до судового розгляду на 30.03.2019 р. о 23:55 год.

Третьою особою подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, зазначаючи, що розпорядником поточного виборчого фонду кандидата було здійснено оплату ефірного часу ТОВ «ТЕЛЕКАНАЛ «ПРЯМИЙ», на сайті НАЗК опубліковано проміжний звіт з розшифровкою використання коштів, у тому числі витрат 15.03.2019 р. на оплату каналу і що суд правильно не прийняв до уваги матеріал (відеозапис).

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції представник позивача апеляційну скаргу підтримала в межах наведених в ній доводів та додала, що флеш-носій з відео файлами є електронним доказом, що сторона позивача надала усі наявні в неї паперові та електронні докази, які оформлені відповідно до вимог КАС України. Також вважала, що факт трансляції сторонами не оспорював ся, а тому ці обставини не підлягають доказуванню.

Відповідач у судове засідання не з'явився, ухвалу суду апеляційної інстанції про витребування доказів не виконав, про дату, час та місце судового розгляду даної справи був повідомлений належним чином, що відповідно до ст. 313 КАС України не перешкоджає розгляду справи за його відсутності.

Представник третьої особи в судовому засіданні надав пояснення, які аналогічні викладеним у відзиві на апеляційну скаргу та наполягав на тому, що трансляція здійснювалась відповідно до вимог законодавства, а наданий позивачем на флеш-носії відеозапис не є належним та допустимим електронним доказом, оскільки не завірений цифровим електронним підписом.

Заслухавши суддю-доповідача, представників учасників справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду - скасуванню з наступних підстав.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції , на підставі постанови Центральної виборчої комісії від 27.12.2018 р. № 253 «Про початок виборчого процесу чергових виборів Президента України 31 березня 2019 року» з 31.12.2018 р. оголошено початок виборчого процесу чергових виборів Президента України 31.03.2019 р.

Постановою Центральної виборчої комісії від 07.02.2019 р. № 253 ОСОБА_6 зареєстровано кандидатом на пост Президента України на чергових виборах Президента України, які відбудуться 31.03.2019 р.

Стороною позивача надано відеоматеріал на флеш-носії, який не є належним та офіційним записом телеканалу, що позбавляє суд можливості визначити його автентичність.

Нормативно-правове обґрунтування правовідносин.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про вибори Президента України» від 05.03.1999 р. № 474-XIV, «Про телебачення і радіомовлення» від 21.12.1993 р. № 3759-XII (далі - Закон № 3759-XII), «Про рекламу» від 03.07.1996 р. № 270/96-ВР ( далі - Закон № 270/96-ВР ), «Про електронні довірчі послуги» від 05.10.2017 р. № 2155-VIII, «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22.05.2003 р. № 851-IV.

Згідно з ч. 6 ст. 103 Конституції України порядок проведення виборів Президента України встановлюється законом.

Спеціальним Законом України «Про вибори Президента України» від 05.03.1999 р. № 474-XIV (далі - Закон № 474-XIV) регламентовано порядок проведення виборів Президента України.

Так, за змістом статті 11 Закону № 474-XIV виборчий процес, серед іншого, включає етап проведення передвиборної агітації.

Частиною 1 статті 58 Закону № 474-XIV визначено, що передвиборна агітація - це здійснення будь-якої діяльності з метою спонукання виборців голосувати за або не голосувати за певного кандидата на пост Президента України. Передвиборна агітація може здійснюватися у будь-якій формі та будь-якими засобами, що не суперечить Конституції України та законом України.

Абзацом 2 частини 1 статті 58 Закону № 474-XIV конкретизовано форми що передвиборної агітації, серед яких : оприлюднення в аудіовізуальних (електронних) засобах масової інформації політичної реклами, виступів, інтерв'ю, нарисів, відеофільмів, аудіо- та відеокліпів, проведення концертів, демонстрації фільмів та телепередач чи інших публічних заходів за підтримки партії - суб'єкта виборчого процесу чи кандидата на пост Президента України, а також оприлюднення інформації про таку підтримку; публічні заклики голосувати за або не голосувати за кандидата на пост Президента України або публічні оцінки діяльності кандидата на пост Президента України.

Згідно з ч.ч. 9, 12 ст. 61 Закону № 474-XIV ефірний час за рахунок коштів виборчого фонду кандидата на пост Президента України надається на підставі угоди, що укладається між розпорядником поточного рахунку виборчого фонду кандидата та телерадіоорганізацією будь-якої форми власності. Без укладення такої угоди та надходження коштів на рахунок телерадіоорганізації надання ефірного часу забороняється.

Замовниками політичної реклами, що здійснюється за рахунок коштів виборчих фондів кандидатів на пост Президента України, під час виборчого процесу для показу телерадіоорганізаціями можуть бути тільки кандидати на пост Президента України. Протягом демонстрації політичної реклами, що здійснюється за рахунок коштів виборчого фонду кандидата на пост Президента України, обов'язково демонструється прізвище, ім'я та по батькові її замовника у формі текстового повідомлення, яке має займати не менше 15 відсотків площі екрана і бути виконане контрастним кольором до фону та бути сприйнятним для глядача.

Відповідно до ч. 3 ст. 37 Закону № 474-XIV фінансування передвиборних агітаційних заходів чи матеріалів передвиборної агітації з джерел, не передбачених частиною другою цієї статті, незалежно від наявності погодження з партіями - суб'єктами виборчого процесу чи кандидатами на пост Президента України, забороняється.

У п. 1 ч. 1, ч. 10 ст. 64 Закону № 474-XIV визначено, що участь у передвиборній агітації забороняється особам, які не є громадянами України.

Включення до інформаційних теле-, радіопрограм передвиборних агітаційних матеріалів кандидатів на пост Президента України або політичної реклами забороняється. Політична реклама повинна бути відокремлена від інших матеріалів і означена як така.

Статтею 8 Закону № 270/96-ВР передбачено, що в рекламі забороняється вміщувати зображення фізичної особи або використовувати її ім'я без письмової згоди цієї особи.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Як встановлено судом апеляційної інстанції та вбачається з матеріалів справи Постановами ЦВК від 27.12.2018 р. № 253 «Про початок виборчого процесу чергових виборів Президента України 31 березня 2019 року» та від 07.02.2019 р. № 253 з 31.12.2018 р. оголошено початок виборчого процесу чергових виборів Президента України 31.03.2019 р. та зареєстровано ОСОБА_6 кандидатом на пост Президента України на чергових виборах Президента України, які відбудуться 31.03.2019 р.

15.03.2019 року кандидатом на пост Президента України ОСОБА_6 здійснено оплату ефірного часу на телеканалі «Прямий» трансляції 17.03.2019 року тривалістю 2400 сек. згідно додатку № 4 до угоди від 06.02.2019 року № 37-П/85А2 (а.с.89-90) .

17.03.2019 року у м. Києві на Михайлівській площі за участі ОСОБА_6 як кандидата в Президенти України відбувся агітаційний захід, трансляція якого здійснювалась відповідачем наживо за рахунок коштів виборчого фонду кандидата на пост Президента України ОСОБА_6

Висновки суду апеляційної інстанції.

Системний аналіз викладених вище правових норм надає підстави стверджувати, що законодавством України регламентовано чіткі правові підстави для здійснення ЗМІ трансляції відеоматеріалів передвиборної агітації та політичної реклами та вимоги, які до них пред'являються.

Для правильного вирішення цієї справи належить перевірити наявність фактів щодо порушення ТОВ «ТЕЛЕКАНАЛ «ПРЯМИЙ» 17.03.2019 р. статті 61 Закону № 474-XIV, зокрема, чи дотримано відповідачем протягом трансляції політичної реклами, яка здійснювалась за рахунок коштів виборчого фонду кандидата на пост Президента України ОСОБА_6 обов'язку демонстрації прізвища, імені та по батькові її замовника у формі текстового повідомлення, яке має займати не менше 15 відсотків площі екрана і бути виконане контрастним кольором до фону та бути сприйнятним для глядача.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ч. 1 ст. 72 КАС України).

Частиною 2 статті 74 КАС України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Разом з тим, статтею 99 КАС України передбачено спеціальні вимоги до електронних доказів, а саме відповідно до частини 2 вказаної норми електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Законом може бути визначено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу. Водночас, Закон України «Про електронний цифровий підпис» втратив чинність 07.11.2018 року на підставі Закону України «Про електронні довірчі послуги» від 05.10.2017 р. № 2155-VIII (далі - Закон № 2155-VIII), який на момент розгляду цієї справи судом визначає правові та організаційні засади надання електронних довірчих послуг та здійснення електронної ідентифікації.

Так, у ч. 5 ст. 17 Закону № 2155-VIII закріплено, що здійснення правосуддя з використанням кваліфікованого електронного підпису чи печатки або інших засобів електронної ідентифікації вчиняється в порядку, встановленому законом.

Частиною 1 статті 7 Закону «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22.05.2003 р. № 851-IV (далі - Закон № 851-IV) передбачено, що оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов'язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону 2155-VIII.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності ( ч. 3 ст. 90 КАС України).

Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч. 1 ст. 74 КАС України). Разом з тим, надані стороною позивача відеозаписи трансляції телеканалу «Прямий» спірного заходу не завірені у встановленому законодавством порядку цифровим електронним підписом і не відповідають вимогам ч.2 ст.99 КАС України, а отже не є допустимими та належними доказами у справі і судом до уваги не приймаються.

При цьому, судова колегія відзначає, що тягар доказування факту порушення відповідачем вимог Закону № 474-XIV у цій справі покладається саме на позивача.

Аналогічний правовий висновок викладено й в постанові Верховного Суду від 26.03.2019 р. по справі № 855/90/19 та, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, він є обов'язковим для врахування колегією суддів при розгляді даної справи.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що ТОВ «ТЕЛЕКАНАЛ ПРЯМИЙ» не є суб'єктом владних повноважень на якого поширюється визначена Кодексом адміністративного судочинства України презумпція винуватості.

Таким чином, доводи представника позивача щодо звільнення їх сторони від доказування у цій справі не ґрунтуються на вимогах процесуального законодавства і до уваги судом не приймаються.

Відтак, позивач не довів належними та допустимими доказами тих обставин, на які він посилався в обґрунтування заявленого позову та на підтвердження доводів апеляційної скарги, зокрема факту порушення відповідачем статті 61 Закону № 474-XIV, відсутності демонстрації прізвища, імені та по батькові замовника трансляції у формі текстового повідомлення, яке має займати не менше 15 відсотків площі екрана і бути виконане контрастним кольором до фону та бути сприйнятним для глядача. Наданий стороною позивача флеш-носій № 1902 DA833721В5 «Good RAM» з об'ємом пам'яті на 8 гб таким доказом не є.

Доводи апелянта щодо здійснення відповідачем спірної трансляції за відсутності передбаченої ч. 9 ст. 61 Закону № 474-XIV угоди та оплати з виборчого фонду кандидата ефірного часу телеканалу спростовуються матеріалами справи та встановленими судом обставинами, а тому до уваги також не приймаються.

Інші доводи апелянта щодо участі у спірній агітації іноземних громадян колегія суддів не приймає, оскільки вони не підтверджують порушення саме відповідачем вимог виборчого законодавства України та не підтверджуються належними і допустимими доказами у відповідності до КАС України.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення цього позову.

Разом з тим, частково задовольняючи апеляційну скаргу, колегія суддів погоджується з доводами апелянта щодо порушення судом першої інстанції вимог процесуального законодавства, зокрема дводенного строку розгляду даної категорії спорів, передбаченого ч.11 ст. 273 та ч.5 ст. 275 КАС України, а також щодо неповного встановлення обставин справи.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції у порушення вимог ч.4 ст.9 , а також ч.3 ст.77 КАС України не вжив визначених законом заходів, необхідних для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі не витребував з власної ініціативи докази щодо здійснення відповідачем трансляції спірного заходу та оригіналу відповідного запису, угоди на трансляцію та підтвердження її оплати кандидатом.

Також, в своїх правових висновках суд першої інстанції, не приймаючи до уваги надані стороною позивача докази перевірив їх за критеріями автентичності та офіційності , в той час як статтями 73-76 КАС України передбачено обов'язок суду перевірити докази на належність, допустимість, достовірність та достатність.

Водночас, вказані процесуальні порушення, допущені судом першої інстанції не призвели до неправильного вирішення та у відповідності до ст..317 КАСУ не є підставами для скасування судового рішення.

Разом з тим, судом першої інстанції у порушення п.4 ч.3 ст.317 КАСУ прийнято рішення про права та інтереси особи, яка не було залучена до участі у справі - кандидата на пост Президента України ОСОБА_6 і таке порушення відповідно до вказаної норми є обов'язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового.

Перевіряючи всі доводи апелянта, судова колегія приймає до уваги висновок ЄСПЛ, викладений у рішенні по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Згідно зі ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга кандидата на пост Президента України ОСОБА_5 підлягає задоволенню частково, рішення Печерського районного суду м. Києва від 29 березня 2019 року - скасуванню, а адміністративний позов - залишенню без задоволення.

Оскільки судом апеляційної інстанції скасовано рішення суду першої інстанції, але в задоволенні адміністративного позову відмовлено, то відповідно до ст. 139 КАС України, понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 272, 275, 277, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу кандидата на пост Президента України ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 29 березня 2019 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову кандидата на пост Президента України ОСОБА_5 до товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕЛЕКАНАЛ «ПРЯМИЙ», третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: кандидат на пост Президента України ОСОБА_6 - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та не може бути оскаржена.

Судове рішення виготовлено 31 березня 2019 року.

Головуючий суддя

Судді: