Справа № 813/3272/18
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2019-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2019 рокуЛьвів№ 857/602/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Шинкар Т.І., Судової-Хомюк Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу головного управління державної міграційної служби України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2018 року (головуючий суддя Хома О.П., м.Львів, повний текст складено 28.11.2018) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до головного управління державної міграційної служби України у Львівській області про визнання протиправним і скасування рішення, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до головного управління державної міграційної служби України у Львівській області в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДМС у Львівській області від 22.08.2017 «Про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину ОСОБА_2 Федерації ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1»; зобовязати відповідача поновити посвідку на постійне проживання громадянину ОСОБА_2 Федерації ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2018 року позов задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області про скасування дозволу на імміграцію в Україну від 22 серпня 2017 року №03.01/73, виданого громадянину ОСОБА_2 Федерації ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. Зобовязано головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області поновити посвідку на постійне проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно до чинного законодавства.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції головне управління державної міграційної служби України у Львівській області оскаржило його в апеляційному порядку, вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати рішення та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній сказі зазначає, що відповідно до вимог ст. 4 Закону України «Про імміграцію» від 07 червня 2001 року № 2491-III, дозвіл на імміграцію надається в межах квоти імміграції. Квота імміграції встановлюється Кабінетом Міністрів України у визначеному ним порядку по категоріях іммігрантів, зокрема, батьки, чоловік (дружина) іммігранта та його неповнолітні діти. Дозвіл на імміграцію поза квотою імміграції, зокрема, надається одному з подружжя, якщо другий з подружжя, з яким він перебуває у шлюбі понад два роки, є громадянином України, дітям і батькам громадян України.

Частиною 1 ст. 9 цього Закону визначено, що заяви про надання дозволу на імміграцію подаються особами, які перебувають в Україні на законних підставах, - до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері імміграції.

Пунктом 10 Порядку (в редакції від 16.07.2010, чинній на момент подання позивачем заяви про надання дозволу на імміграцію) визначено, що заяви про надання дозволу на імміграцію подаються, зокрема, до територіальних підрозділів за місцем проживання - особами, які тимчасово перебувають в Україні на законних підставах.

Відповідно до п. 11 Порядку для отримання дозволу на імміграцію разом із заявою встановленого Департаментом за погодженням з МЗС зразка, зокрема, подається копія документа, що посвідчує особу (підтверджує громадянство (підданство) чи статус особи без громадянства).

Відповідно до ст. 12 Закону, дозвіл на імміграцію може бути скасовано, якщо: 1) з'ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність; 2) іммігранта засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили; 3) дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні; 4) це є необхідним для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України; 5) іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; 6) в інших випадках, передбачених законами України.

Відповідно до п.п. 21-24 Порядку дозвіл на імміграцію скасовується органом, який прийняв рішення про надання такого дозволу.

Питання щодо скасування дозволу мають право порушувати ДМС, її територіальні органи та територіальні підрозділи, МВС, органи Національної поліції, регіональні органи СБУ, Робочий апарат Укрбюро Інтерполу та Держприкордонслужба або органи, які у межах наданих повноважень забезпечують виконання законодавства про імміграцію, якщо стало відомо про існування підстав для скасування дозволу на імміграцію.

Для прийняття рішення про скасування дозволу на імміграцію у разі, коли ініціатором такого скасування є ДМС, її територіальні органи або територіальні підрозділи, ними складається обґрунтований висновок із зазначенням підстав для скасування дозволу, визначених статтею 12 Закону України Про імміграцію, що надсилається до органу ДМС, який прийняв рішення про надання такого дозволу.

У разі коли ініціатором скасування дозволу на імміграцію є інший орган, зазначений в абзаці другому пункту 21 цього Порядку, для прийняття відповідного рішення цим органом складається обґрунтоване подання із зазначенням підстав для скасування дозволу, визначених статтею 12 Закону України «Про імміграцію», що надсилається до органу ДМС, який прийняв рішення про надання такого дозволу.

Рішення про скасування дозволу на імміграцію надсилається протягом тижня органом, що його прийняв, до територіального підрозділу за місцем проживання для вилучення посвідки на постійне проживання в іммігранта та вжиття заходів відповідно до статті 13 Закону України «Про імміграцію».

За результатами розгляду подання СБУ та матеріалів справи ОСОБА_1, було встановлено, що позивач, в порушення вимог ст. 9 Закону та п. 10 Порядку, на підтвердження особи, громадянства та законності свого перебування на території України, 28.10.2010 року подав документи, що втратили чинність: копія паспорта громадянина СРСР серії V-ОЖ №621312, виданого 26.11.1986; довідка про особу, стосовно якої прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця №002782, видану Відділом міграційної служби у Львівській області 06.08.2008, термін дії якої завершився 06.02.2009.

Таким чином, ГУ ДМС України у Львівській області прийнято рішення про скасування дозволу на імміграцію в Україну у відповідності до вимог чинного законодавства України з питань імміграції у зв'язку із наданням громадянину ОСОБА_2 Федерації ОСОБА_1 такого дозволу на підставі документів, що втратили чинність.

Порядок провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26.12.2002 №1983 (далі - Порядок №1983).

За нормами пп. 21-24 Порядку №1983 дозвіл на імміграцію скасовується органом, який його видав. Питання щодо скасування дозволу вправі порушити орган СБУ, інший орган виконавчої влади, який у межах наданих йому повноважень забезпечує виконання законодавства про імміграцію, якщо стало відомо про існування підстав для скасування дозволу на імміграцію. У разі коли ініціатором скасування дозволу на імміграцію є інший орган, зазначений в абзаці другому пункту 21 цього Порядку, для прийняття відповідного рішення цим органом складається обґрунтоване подання із зазначенням підстав для скасування дозволу, визначених статтею 12 Закону України «Про імміграцію», що надсилається до органу ДМС, який прийняв рішення про надання такого дозволу. ДМС, територіальні органи і підрозділи всебічно вивчають у місячний термін подання щодо скасування дозволу на імміграцію, запитують у разі потреби додаткову інформацію в ініціатора подання, інших органів виконавчої влади, юридичних і фізичних осіб, а також запрошують для надання пояснень іммігрантів, стосовно яких розглядається це питання. На підставі результату аналізу інформації приймається відповідне рішення. Рішення про скасування дозволу на імміграцію надсилається протягом тижня органом, що його прийняв, до територіального підрозділу за місцем проживання для вилучення посвідки на постійне проживання в іммігранта та вжиття заходів відповідно до ст. 13 Закону України «Про імміграцію».

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є громадянином ОСОБА_2 Федерації, перебував в Україні як особа, стосовно якої прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо надання їй статусу біженця (довідка №002782 від 06.08.2008), за паспортним документом громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року (серії V-ОЖ №621312, виданий 26.11.1986). 06.02.2009 між ОСОБА_1 та громадянкою України ОСОБА_3 зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів 06.02.2009 зроблено відповідний актовий запис за №23. 24.05.2009 у ОСОБА_1 та ОСОБА_3 народився син ОСОБА_4 Під час шлюбу у ОСОБА_1 народилося ще двоє дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3. 28.10.2010 ОСОБА_1 звернувся до Сектору громадянства і реєстрації фізичних осіб Сихівського РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області із заявою про надання дозволу на імміграцію в Україну в порядку пункту 1 частини 3 статті 4 Закону № 2491-ІІІ, як батько громадянина України. Після проведеної перевірки начальником СГІРФО Сихівського РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області було підготовлено висновок про надання дозволу на імміграцію в Україну на підставі пункту 1 частини 3 статті 4 Закону № 2491-ІІІ, який затверджений без зазначення дати начальником Управління ГІРФО ГУ МВС України у Львівській області. На підставі вказаного висновку начальником Управління ГІРФО ГУ МВС України у Львівській області оформлено дозвіл на імміграцію в Україну та прийнято рішення про документування посвідкою на постійне проживання в Україні.

28.04.2011 ОСОБА_1 отримано посвідку на постійне проживання серії ЛВ №001726, на підставі якої поставлений на відповідний облік та зареєстрований. 09.04.2013 ОСОБА_1 оформлено посвідку серії ІН №017859, у зв'язку з непридатністю посвідки серії ЛВ №001726 для подальшого користування. 13.03.2017 позивач звернувся до відділу з питань тимчасового та постійного проживання іноземців та осіб без громадянства ГУ ДМС України у Львівській області з заявою про обмін отриманої посвідки на постійне проживання у звязку із досягненням 45-річного віку. 14.03.2017 ОСОБА_1 отримав посвідку серії ІН №120684 безстроковим терміном дії, згідно якої внесений до Єдиної інформаційно-аналітичної системи управління міграційними процесами, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4. 07.08.2017 Департаментом захисту національної державності Служби Безпеки України направлено Державній міграційній службі України подання №5/2/1-15296 про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину ОСОБА_2 Федерації ОСОБА_1 для прийняття відповідного рішення.

Зі змісту вказаного подання СБУ на час звернення до міграційного органу для отримання дозволу на імміграцію в Україну ОСОБА_1 перебував на території України з порушенням діючого міграційного законодавства - із значним перевищенням встановленого законодавством терміну перебування. Окрім того, до матеріалів справи долучено копію паспорта громадянина колишнього СРСР, в якому відсутні відмітки про набуття громадянства ОСОБА_2 Федерації. Паспорт громадянина ОСОБА_2 Федерації ОСОБА_1 отримав лише 07.12.2012 - після отримання дозволу на імміграцію в Україну. Висновок про надання дозволу на імміграцію в Україну ОСОБА_1 складений начальником СГІРФО Сихівського РВ ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_7 без проведення всіх необхідних перевірок, що є грубим порушенням діючого міграційного законодавства України.

У звязку з наведеним, Департамент захисту національної державності Служби Безпеки України дійшов висновку, що документи, які підтверджували наявність підстав для отримання права на постійне проживання громадянином РФ ОСОБА_1 були отримані шляхом подання свідомо неправдивих відомостей, внаслідок чого Департамент просив прийняти рішення про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину ОСОБА_2 Федерації ОСОБА_1 на підставі вимог пункту 1 частини 1 статті 12 Закону № 2491-ІІІ.

Згідно висновку ГУ ДМС у Львівській області від 22.08.2017 про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину РФ ОСОБА_1 ОСОБА_1, на момент оформлення заяви про надання дозволу на імміграцію, документом, що засвідчує перебування особи на території України, була довідка про особу, стосовно якої прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця, термін якої закінчився 06.02.2009, що є грубим порушенням міграційного законодавства. На підставі цього відповідач вказує, що при подачі документів на отримання дозволу на імміграцію ОСОБА_1 підтвердив законність свого перебування на території України документом, що втратив чинність. ГУ ДМС у Львівській області вказує, що рішення про надання дозволу на імміграцію ОСОБА_1 прийнято без проведення усіх передбачених перевірок компетентними органами (лише за обліками УСБУ у Львівській області). У звязку з наведеним, ГУ ДМС у Львівській області вказаним висновком рекомендовано скасувати рішення УГІРФО ГУ МВС України у Львівській області від 28.04.2011 про надання дозволу на імміграцію в Україну громадянину ОСОБА_2 Федерації ОСОБА_1 та визнати недійсною видану на підставі цього дозволу посвідку на постійне проживання серії ІН №120684 від 14.03.2017.

22.08.2017 ГУ ДМС у Львівській області прийнято рішення №03.01/73 про скасування дозволу на імміграцію в Україну, виданого громадянину ОСОБА_2 Федерації ОСОБА_1, на підставі пунктів 1, 6 частини 1 статті 12 Закону України «Про імміграцію». 22.08.2017, у звязку з прийняттям оскаржуваного рішення, відповідачем направлено: лист №03.01/17483 до Начальника Сихівського РВ у м. Львові ГУ ДМС України у Львівській області щодо вжиття заходів стосовно вилучення посвідки на постійне місце проживання ІН 120684, виданої позивачу; лист №03.01/17484 до Сихівської РДА щодо зняття з місця проживання ОСОБА_1; лист №03-01/17485 до начальників ГУ ДМС України в областях, містах, м. Києві та лист №03-01/17486 до Директора Департаменту у справах іноземців та осіб без громадянства ДМС України, якими повідомлено структурні органи міграційної служби щодо скасування посвідки на постійне проживання ОСОБА_1

Розглядаючи спір суд першої інстанції вірно зазначив, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про імміграцію» імміграція - прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання.

Іммігрант - це іноземець чи особа без громадянства, який отримав дозвіл на імміграцію і прибув в Україну на постійне проживання, або, перебуваючи в Україні на законних підставах, отримав дозвіл на імміграцію і залишився в Україні на постійне проживання.

Дозволом на імміграцію є рішення, що надає іноземцям та особам без громадянства право на імміграцію.

Відповідно до ст. 4 цього Закону дозвіл на імміграцію надається в межах квоти імміграції. Пунктом 1 ч. 3 цієї статті визначено, що дозвіл на імміграцію поза квотою імміграції надається одному з подружжя, якщо другий з подружжя, з яким він перебуває у шлюбі понад два роки, є громадянином України, дітям і батькам громадян України.

Згідно ч.5 ст.9 цього Закону для надання дозволу на імміграцію до заяви додаються такі документи: 1) три фотокартки; 2)копія документа, що посвідчує особу; 3) документ про місце проживання особи; 4) відомості про склад сім'ї, копія свідоцтва про шлюб (якщо особа, яка подає заяву, перебуває в шлюбі); 5) документ про те, що особа не є хворою на хронічний алкоголізм, токсикоманію, наркоманію або інфекційні захворювання, перелік яких визначено центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я.

Відповідно до ст. 12 цього Закону дозвіл на імміграцію може бути скасовано, якщо: 1) з'ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність; 2) іммігранта засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили; 3) дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні; 4) це є необхідним для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України; 5) іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; 6) в інших випадках, передбачених законами України.

Порядок №1983 визначає процедуру провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію іноземцям та особам без громадянства, які іммігрують в Україну (далі - іммігранти), поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень (далі - провадження у справах з питань імміграції), а також компетенцію центральних органів виконавчої влади та підпорядкованих їм органів, які забезпечують виконання законодавства про імміграцію.

Згідно з пунктами 21-22 Порядку №1983, дозвіл на імміграцію скасовується органом, який прийняв рішення про надання такого дозволу.

Питання щодо скасування дозволу мають право порушувати ДМС, її територіальні органи та територіальні підрозділи, МВС, органи Національної поліції, регіональні органи СБУ, Робочий апарат Укрбюро Інтерполу та Держприкордонслужба або органи, які у межах наданих повноважень забезпечують виконання законодавства про імміграцію, якщо стало відомо про існування підстав для скасування дозволу на імміграцію.

Для прийняття рішення про скасування дозволу на імміграцію у разі, коли ініціатором такого скасування є ДМС, її територіальні органи або територіальні підрозділи, ними складається обґрунтований висновок із зазначенням підстав для скасування дозволу, визначених статтею 12 Закону України «Про імміграцію», що надсилається до органу ДМС, який прийняв рішення про надання такого дозволу.

У разі коли ініціатором скасування дозволу на імміграцію є інший орган, зазначений в абзаці другому пункту 21 цього Порядку, для прийняття відповідного рішення цим органом складається обґрунтоване подання із зазначенням підстав для скасування дозволу, визначених статтею 12 Закону України Про імміграцію, що надсилається до органу ДМС, який прийняв рішення про надання такого дозволу.

Згідно з пунктом 23 Порядку №1983, ДМС, територіальні органи і підрозділи всебічно вивчають у місячний термін подання щодо скасування дозволу на імміграцію, запитують у разі потреби додаткову інформацію в ініціатора подання, інших органів виконавчої влади, юридичних і фізичних осіб, а також запрошують для надання пояснень іммігрантів, стосовно яких розглядається це питання. На підставі результату аналізу інформації приймається відповідне рішення.

Судом першої інстанції встановлено, що процедура скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину ОСОБА_2 Федерації ОСОБА_1 розпочалася на підставі подання Департаменту захисту національної державності Служби Безпеки України від 07.08.2017 №5/2/1-15296 про скасування такого дозволу, направленого до ДМС України. Підставою скасування дозволу зазначено, що дозвіл на імміграцію надано ОСОБА_1 на підставі свідомо неправдивих відомостей. Вказане подання скеровано до ГУ ДМС у Львівській області для прийняття відповідного рішення. 22.08.2017 ГУ ДМС у Львівській області затверджено висновок про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину ОСОБА_2 Федерації ОСОБА_1, відповідно до якого при подачі документів на отримання дозволу на імміграцію законність свого перебування на території України ОСОБА_1 підтвердив документом, який втратив чинність, і не мав документа, що підтверджує особу та громадянство.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що відповідно до пункту 21 Порядку № 1983 субєктом звернення щодо направлення подання про скасування дозволу на імміграцію є регіональний орган СБУ, а Департамент захисту національної державності Служби Безпеки України не є регіональним органом СБУ, тобто є неповноважним органом на порушення питання щодо скасування дозволу на імміграцію органу, а тому, вірно вважав, що відсутні правові підстави для розгляду відповідачем питання про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину ОСОБА_2 Федерації ОСОБА_1

Також, у відповідача не було підстав і для складання висновку щодо скасування дозволу на імміграцію ОСОБА_1, оскільки висновок складається лише у разі коли ініціатором такого скасування є ДМС, її територіальні органи або територіальні підрозділи. При цьому, за наявності висновку ГУ ДМС у Львівській області від 10.04.2017 про законність оформлення дозволу на імміграцію та видачі посвідки на постійне проживання ОСОБА_1, відповідач жодним чином не пояснив протилежність результатів перевірки, викладених у висновку від 22.08.2017.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що твердження відповідача про невідповідність вимогам чинного законодавства документів, поданих ОСОБА_1 при наданні дозволу на імміграцію, не заслуговують на увагу, з огляду на наступне.

У постанові Кабінету Міністрів України від 28.10.2004 № 1429 «Про паспорти громадян України, що оформлені з використанням бланків паспортів колишнього Союзу РСР» вказано, що слід вважати дійсними паспорти громадян України, що оформлені з використанням бланків паспортів колишнього Союзу РСР, до 1 січня 2005 року.

Тобто, недійсними стали вважатися паспорти СРСР лише громадян України.

Кабінет Міністрів України не має повноважень визначати чинність документів громадян інших держав. Відповідно до закону РФ «Про громадянство ОСОБА_2 Федерації» від 28.11.1991, громадянство ОСОБА_2 Федерації придбали в порядку визнання (тобто автоматично) усі громадяни колишнього СРСР, які на день набрання Законом чинності, тобто на 06.02.1992, постійно проживали на території ОСОБА_2 Федерації.

Таким чином, всі, хто мав внутрішній паспорт громадянина СРСР і був прописаний на території ОСОБА_2 Федерації станом на 06.02.1992, стали громадянами ОСОБА_8 автоматично.

Тобто, паспорт ОСОБА_1 - громадянина СРСР, виданий 26.11.1986 року, не тільки посвідчував як його особу, а і підтверджував юридичний факт належності до громадянства ОСОБА_8.

06.08.2008 ОСОБА_1 видана довідка (№ 002782) про особу, стосовно якої прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо надання їй статусу біженця. У довідці є відмітка «Термін перебування продовжено до 06.05.2009». Вказаним підтверджується доводи відповідача щодо закінчення терміну дії довідки.

Згідно з ч. 5 ст. 9 Закону України «Про імміграцію» довідка про особу, стосовно якої прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо надання їй статусу біженця, не є документом, на підставі якого надається дозвіл на імміграцію в Україну і не значиться в переліку документів що подаються для надання дозволу на імміграцію.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, що оскаржуване рішення винесено відповідачем в порушення положень Закону України «Про охорону дитинства» 26.04.2001 №2402-III (далі-Закон №2402-III) відповідачем не взято до уваги обставини наявності у позивача родини, зокрема дружини ОСОБА_9, яка є громадянкою України, та малолітніх дітей: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_5, 16 05.2011 року народження та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6, які народились та проживають в Україні.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення Львівського окружного адміністративного суду відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу головного управління державної міграційної служби України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2018 року по справі № 813/3272/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді Т.І. Шинкар

ОСОБА_10

повний текст складено 01.04.2019