Справа № 620/602/19
Суддя: Клопот С.Л.
Дата ухвалення: 2019-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2019 року м. Чернігів Справа № 620/602/19

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Клопота С.Л.,

за участю секретаря Федорок К.М.,

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області та просить:

1. Визнати рішення протиправним про відмову у наданні ОСОБА_2 дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,06 га для індивідуального садівництва, яка відноситься до земель запасу Мринської сільської ради і розташована на території Мринської сільської ради в с. Лихачів, Носівського району, Чернігівської області.

2. 3обовязати Мринську сільську раду, Носівського району, Чернігівської області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 та надати дозвіл ОСОБА_2 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,06 га індивідуального садівництва, яка відноситься до земель запасу Мринської сільської ради і розташована на території Мринської сільської ради в с. Лихачів, Носівського району, Чернігівської області.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що Мринська сільська рада Носівського району Чернігівської області, виносячи рішення про відмову у наданні ОСОБА_2 дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,06 га для індивідуального садівництва, яка відноситься до земель запасу Мринської сільської ради і розташована на території Мринської сільської ради в с. Лихачів, Носівського району, Чернігівської області, діяла в порушення норм Земельного кодексу України, чим порушила права та охоронювані законом інтереси позивача.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Позивач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. До суду від відповідача надійшла заява про розгляд справи у відсутності його представника.

Третя особа в судове засідання не зявилась, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином. Причини неявки суду не повідомила.

Суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, суд вважає позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_2 являється учасником бойових дій (посвідчення серія УБД №069205 від 28 березня 2016 року).

29 жовтня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області з заявою та просив надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,06 га , яка відноситься до земель запасу Мринської сільської ради в с. Лихачів Носівського району Чернігівської області, з подальшою безоплатною передачею у власність вказаної земельної ділянки.

Відповідач, своїм листом від 04.12.2018 за № 03-06/1304 повідомив позивача про те, що його звернення від 29.10.2018 було розглянуто 26.11.2018 на двадцять пятій сесії 7 скликання Мринської сільської ради.

Депутати сільської ради проголосували проти даного рішення про надання йому дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,06 га, для індивідуального садівництва, яка розташована на території Мринської сільської ради в с. Лихачів, Носівського району, Чернігівської області, оскільки, в цей же день 26.11.2018, на двадцять пятій сесії 7 скликання Мринської сільської ради депутатами Мринської сільської ради було прийняте рішення про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки мешканці с. Мрин Носівського району Чернігівської області ОСОБА_3.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасники бойових дій мають першочергове право на забезпечення житловою площею, які потребують поліпшення житлових умов та першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і огородництва.

З розпорядження Кабінету Міністрів України від 19 серпня 2015 р. № 898-р «Питання забезпечення учасників антитерористичної операції та сімей загиблих учасників антитерористичної операції земельними ділянками» слідує, що державній службі з питань геодезії, картографії та кадастру і обласним та Київській міській державним адміністраціям за участю органів місцевого самоврядування визначити протягом місяця на території відповідної області та м. Києва земельні ділянки для відведення учасникам антитерористичної операції та сімям загиблих учасників антитерористичної операції. Державна служба з питань геодезії, картографії та кадастру, обласним та Київській міській державним адміністраціям забезпечує розгляд у першочерговому порядку звернень учасників антитерористичної операції та сімей загиблих учасників антитерористичної операції щодо відведення їм земельних ділянок; рекомендовано органам місцевого самоврядування розміщувати на власних офіційних веб-сайтах інформацію про місце розташування, цільове призначення та площу земельних ділянок, які можуть бути відведені учасникам антитерористичної операції та сім'ям загиблих учасників антитерористичної операції.

Згідно ст. 14 Конституції України кожному громадянину України, гарантується праве на землю. Статтею 33 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни України можуть мати на праві власності та орендувати земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, при цьому, пункт «а» ч. 3 ст. 22 Земельного кодексу України визначає те, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва фермерського господарства. Таким чином, аналіз положень ст. 22 та ст. 33 Земельного кодексу України визначає право громадян набувати у власність земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення. Отже законодавством України передбачена можливість набувати громадянами України у власність земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм визначених ст. 121 Земельного кодексу України за рахунок земель сільськогосподарського призначення до яких, в тому числі, відносяться і несільськогосподарські угіддя.

За змістом ст. 116 ЗК України, громадяни набувають права власності на земельні ділянки із земель державної власності за рішенням відповідних органів виконавчої влади в межах їх повноважень. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у раз одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Пунктом «б» ч.1 ст. 121 ЗК Україні передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара. Як прописано в ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною 8 цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Частина 8 ст. 122 ЗК України передбачає, що Кабінетом Міністрів передаються земельні ділянки дна територіального моря, а також у користування земельні ділянки зони відчуження та зони безумовного (обов'язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Тобто, приписи ч. 8 ст.122 ЗК України не можуть слугувати перешкодою в реалізації права позивача на отримання безкоштовної земельної ділянки.

А відтак позивач має право безоплатно набути у власність із земель державної власності, на підставі дозволу відповідного органу виконавчої влади, земельну ділянку площею 0,0300 га, для індивідуального садівництва.

Пунктом 34 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що питання регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос. Рішення ради приймаються відкритим поіменним голосуванням, окрім випадків, передбачених пунктами 4 і 16 статті 26, пунктами 1, 29 і 31 статті 43 та статтями 55, 56 цього Закону, в яких рішення приймаються таємним голосуванням. Відповідно до ч.І ст.20 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», на сесіях місцевої ради депутати місцевої ради на основі колективного і вільного обговорення розглядають і вирішують питання, віднесені до відання відповідної ради.

Відповідно до ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність місця розташування обєкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що вказаний перелік є вичерпний та закріплений в частині 7 статті 118 ЗК України.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Ні з оскаржуваного рішення відповідача, ні з поданих суду документів не вбачається, що земельна ділянка, дозвіл на розробку проекту із землеустрою якої, був наданий ОСОБА_3, співпадає, чи частково накладається на земельну ділянку, дозвіл на розробку проекту із землеустрою на яку просив позивач, суду не представлено.

Окрім того, ЗК України визначає вичерпний перелік підстав відмови у наданні особі дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки і такої підстави як надання іншій особі дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не містить.

Згідно приписів ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього кодексу, проте згідно з ч.2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При вказаних обставинах суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість своїх дій та рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, позов підлягає задоволенню.

Зважаючи на наведене вище, судом встановлено, що рішення Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області про відмову у наданні ОСОБА_2 дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,06 га для індивідуального садівництва, яка відноситься до земель запасу Мринської сільської ради і розташована на території Мринської сільської ради в с. Лихачів, Носівського району, Чернігівської області, не грунтується на законі та є протиправним.

За таких підстав, суд вважає за необхідне зобовязати Мринську сільську раду Носівського району Чернігівської області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 та надати ОСОБА_2 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,06 га індивідуального садівництва, яка відноситься до земель запасу Мринської сільської ради і розташована на території Мринської сільської ради в с. Лихачів, Носівського району, Чернігівської області.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, у відповідності до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд враховує, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову, доказів понесення ним інших судових витрат суду не надано, тому судові витрати, що підлягають відшкодуванню, відсутні.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним рішення Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області про відмову у наданні ОСОБА_2 дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,06 га для індивідуального садівництва, яка відноситься до земель запасу Мринської сільської ради і розташована на території Мринської сільської ради в с. Лихачів, Носівського району, Чернігівської області.

3обовязати Мринську сільську раду Носівського району Чернігівської області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 та надати ОСОБА_2 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,06 га індивідуального садівництва, яка відноситься до земель запасу Мринської сільської ради і розташована на території Мринської сільської ради в с. Лихачів, Носівського району, Чернігівської області.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Повний текст рішення виготовлено 01 квітня 2019 року.

Суддя С.Л. Клопот