Справа № 527/482/19
Суддя: Олефір А. О.
Дата ухвалення: 2019-03-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 527/482/19
провадження 2-а/527/17/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2019 року Глобинський районний суд Полтавської області у складі головуючого судді Олефір А.О., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти №1 батальйону управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Кузьменка Олександра Станіславовича, третя особа: Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі серії ДП 18 №579266 від 26 лютого 2019 року,-

В С Т А Н О В И В:

06 березня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом з вимогою визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі серії ДП 18 №579266 від 26 лютого 2019 року, стягнути з відповідача на її користь сплачений судовий збір.

У своєму позові позивач зазначила, що згідно постанови інспектора роти №1 батальйону управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Кузьменка Олександра Станіславовичасерія ДП 18 №579266 від 26 лютого 2019 рокуїї визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. Відповідно до постанови, вона 26 лютого 2019 року близько 15 год. 39 год. в с. Циганське по вул. Київській, 28 Полтавського району Полтавської області, керуючи автомобілем НОМЕР_1, нібито порушила вимоги п. 12.4 Правил дорожнього руху України, а саме: перевищення швидкості в населеному пункті на34 км/год. Порушення було зафіксовано на прилад «TruCam». Вважає дану постанову незаконною, оскільки за пред'явленими працівниками поліції даними неможливо встановити, що перевищення швидкості було здійснено керованим нею транспортним засобом, та керований нею транспортний засіб знаходився в межах населеного пункту. Відповідачем не надано доказів підтвердження порушення нею вимог п. 12.4 ПДР України, а саме, фото та/або відео фіксації перевищення нею швидкісного руху, оскільки автомобіль рухався в потоці інших ТЗ, також не надано доказів підтвердження фіксацію порушення саме в населеному пункті Циганське, а не на автодорозі Київ-Харків-Довжанський. Крім того, інспектор не представився, не пояснив причину зупинки, не роз'яснив їй права та обов'язки, вимога поставити підписи на пустому бланку, не розглядав її клопотань про ознайомлення із фото та/або відеофіксацією нібито вчиненого правопорушення, тобто було порушив порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення.

25.03.2019 року відповідач направив на адресу суду відзив, в якому просив у задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі за безпідставністю. Зазначав, що26 лютого 2019 року під час несення служби в с. Циганське, Полтавського району, Полтавської області (в межах автодороги Київ - Харків - Довжанський) екіпажем патрульної поліції за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС 0008000), було виявлено вчинення порушення Правил дорожнього руху, а саме, водій транспортного засобу ВАЗ 212140, номерний знак НОМЕР_2, рухався зі швидкістю 84 (вісімдесят чотири) км/год., при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в межах населеного пункту на 34 (тридцять чотири) км/год., чим порушив п. 12.4 ПДР України. Після чого було подано сигнал про зупинку транспортному засобу на підставі ст. ЗУ «Про національну поліцію». Інспектор патрульної поліції підійшов до водія, ким виявилася ОСОБА_1, належним чином представився, пояснив суть правопорушення, попросив пред'явити документи, зазначені в п. 2.1 ПДР України, на що водій надала запитувані документи. Встановивши факт вчинення правопорушення, а саме порушення вимог п. 12.4 ПДР України, ним розпочато розгляд справи про адміністративне правопорушення та складання постанови за ч. 1 ст. 122 КУпАП, якою накладено адміністративне стягнення у розмірі 255,00 грн. До постанови в якості доказу долучено фото, відзняте за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС 0008000), на якому зафіксовано державний номерний знак транспортного засобу, швидкість, з якою він рухався, максимальну допустиму швидкість, місце вчинення правопорушення. Під час розгляду справи жодних клопотань ОСОБА_1 не заявляла. Позивача ознайомлено із змістом постанови та під підпис вручено її копію. Вказані обставини зафіксовані на нагрудну відео реєстратор. Крім того, лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС 0008000) отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки, відповідно до свідоцтва про повірку, чинного до 25 вересня 2019 року, є придатним до застосування. Щодо місця вчинення правопорушення, слід зазначити, що згідно координат, які автоматично визначає прилад TruCam за допомогою GPS навігатора, при здійсненні заміру швидкості автомобіля позивача він знаходився в межах населеного пункту Циганське. Таким чином, ним дотримано порядок розгляд справи, передбачений ст. 279,280 КУпАП, з'ясовано обставини вчинення правопорушення та винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої законом. Позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

У судове засідання позивач не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримувала, просила задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, у відзиві на позов зазначив, що просить розгляд справи провести без його участі.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

У відповідності до ч. ч.1, 9 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Приймаючи до уваги викладене, а також відсутність підстави для відкладення розгляду справи, передбачених в ст. 205 КАС України, суд розглянув справу в порядку письмового провадження.

Вивчивши матеріали справи, безпосередньо, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши та оцінивши докази, які є у справі, суд встановив наступне.

Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП 18 №579266 від 26 лютого 2019 року, ОСОБА_1 26 лютого 2019 року, керуючи транспортним засобом ВАЗ 212140, номерний знак НОМЕР_2, в с. Циганське Полтавського району Полтавської області, рухалася зі швидкістю 84 (вісімдесят чотири) км/год., при цьому перевищила встановлене обмеження швидкості руху в межах населеного пункту на 34 (тридцять чотири) км/год. Швидкість руху вимірювалася за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС 0008000). Вказаними діями ОСОБА_1 порушила п. 12.4 ПДР України та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від «06» березня 2008 року № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ», роз'яснено, що під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинні перевіряти їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 222 КУпАП, розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 122 КУпАП, покладено на органи Національної поліції. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За правилами ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості .

Частиною 1 ст. 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом положень ст.ст. 73, 75, 76 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно із п. 19 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (далі - ПДР) особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 12.9 б ПДР водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пп. 12.4, 12.5, 12.6 та 12.7 ПДР на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.

Відповідно до п. 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Як вбачається з фото, здійснених за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20, який отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 № UA-MI/-2903-2012, та згідно свідоцтва про повірку є придатним до застування позивач порушила вимоги п. 12.4 ПДР України, а саме, рухалася в межах населеного пункту Циганське зі швидкістю 84 км/год., перевищивши встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 34 км/год., чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. ( а.с. 29-36).

За змістом п.п. 8-10 Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 року (далі - Інструкція № 1395 від 07.11.2015 року) справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 1 Розділу IV Інструкції № 1395 від 07.11.2015 року розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Підставою для скасування постанови позивачем, зокрема, зазначено те, що інспектором складено постанову з порушення встановленого законом порядку, без повідомлення причин зупинки, роз'яснення прав та суті вчиненого правопорушення.

Разом з тим, з дослідженого відеозапису з нагрудного відео реєстратора вбачається, що інспектор на місці зупинки ТЗ позивача представився, повідомив водію про порушення ним вимог п. 12.4 ПДР України, роз'яснив йому його права та провів розгляд справи про адміністративне правопорушення у передбаченому законом порядку, оголосив постанову, її суть та порядок оскарження, вручив копію. Під час розгляду справи, позивачем жодних клопотань заявлено не було.

Відповідно до п. 1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно п. 1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Надаючи оцінку зібраним у справі доказам, судом досліджено, що адміністративне стягнення застосовано відповідачем у відповідності до вимог закону, у межах санкції статті, за якою позивач притягнута до адміністративної відповідальності, постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням правил чинного законодавства, доказів, які б спростовували факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем не надано, а судом таких обставин не встановлено; факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, підтверджується наявними у матеріалах доказами.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З огляду на вищенаведене, а також те, що оскаржувана постанова складена у відповідності до ст. 283 КУпАП та вимог «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої Наказом МВС 07 листопада 2015 року№1395, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є безпідставними, тому до задоволення не підлягають.

Керуючись ст.ст. 121, 122, 251,278,280,283КУпАП, ст.ст.2,5,9,10,77,90,241,243-246,251,255 КАС України, суд ,-

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора роти №1 батальйону управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Кузьменка Олександра Станіславовича, третя особа: Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі серії ДП 18 №579266 від 26 лютого 2019 року - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 4 ст.286 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, рнокпп: НОМЕР_3);

Відповідач: інспектор роти №1 батальйону управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Кузьменко Олександр Станіславович (м. Полтава, вул. Європейська, буд. 164, );

Третя особа: Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції (м. Полтава, вул. Європейська, буд. 164, , e-mail:).

Суддя А. О. Олефір