Справа № 1.380.2019.000128
Суддя: Лунь Зоряна Іванівна
Дата ухвалення: 2019-03-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа №1.380.2019.000128

30 березня 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лунь З.І., розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Держпраці у Львівській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення штрафу.

В С Т А Н О В И В:

Головне управління Держпраці у Львівській області (місцезнаходження: 79000, м.Львів, пл.Міцкевича, 8) звернулося до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (місцезнаходження: 79011, м.Львів, вул.Вітовського, 33/4), в якому просить суд стягнути з відповідача штраф за порушення законодавства про зайнятість населення в сумі 7460,00грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що за результатами перевірки відповідача з питань дотримання вимог законодавства про зайнятість населення виявлено порушення відповідачем вимог п. 4 ч. 4 ст. 36 Закону України «Про зайнятість населення», які зафіксовано в акті перевірки від 15.08.2018. У зв'язку з виявленням порушень вимог законодавства про зайнятість населення, позивачем 04.09.2018 винесено постанову №ЛВ869/593/АВ/ФС, якою відповідно до ч.4 ст. 53 Закону України «Про зайнятість населення», на відповідача накладено штраф у розмірі 7446,00грн. У зв'язку з несплатою відповідачем вказаної суми штрафних санкцій у добровільному порядку, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в задоволенні позову. Відзив обґрунтований тим, що ФОП ОСОБА_1 не є субєктом господарювання, який надає чи надавав послуги з посередництва у працевлаштуванні, а також не є особою, котра працевлаштувала б інших осіб. Вважає, що відповідно до вимог п.4 ч.4 ст.36 Закону України «Про зайнятість населення» не зобовязаний подавати територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, відомості про чисельність працевлаштованих ними осіб. Просив суд відмовити у задоволенні адміністративного позову повністю.

Суд встановив, що 15.08.2018 відповідно до наказу ГУ Держпраці у Львівській області від 14.08.2018 № 1848-П, на підставі направлення на проведення перевірки від 14.08.2018 №1618, інспектором праці позивача проведено позапланову перевірку з питань додержання законодавства про зайнятість населення ФОП ОСОБА_1

15.08.2018 ГУ Держпраці у Львівській області складено акт за результатами проведення перевірки щодо додержання суб'єктом господарювання вимог законодавства про зайнятість населення, зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю №ЛВ869/593/АВ (далі - акт перевірки).

Перевіркою встановлено порушення позивачем п.4 ч.4 ст.36 Закону України «Про зайнятість населення», а зокрема ФОП ОСОБА_1 не подав форму звітності 1-ПА «Інформація про кількість працевлаштованих громадян субєктами господарювання, які надають послуги з посередництва у працевлаштуванні та здійснюють наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні і інших роботодавців».

У ході проведення інспекційного відвідування ФО-П ОСОБА_1 надано пояснення від 15.08.2018 щодо неподання звітів форми 1-ПА протягом двох останніх років, де, зазначено, що звіти форми 1- ПА не були подані оскільки послуги з посередництва у працевлаштуванні в Україні не надавались.27.08.2018 ГУ Держпраці у Львівській області на адресу ФОП ОСОБА_1 скеровано виклик на розгляд справи про накладення штрафу.

За результатами розгляду справи про накладення штрафу та на підставі акта перевірки, постановою ГУ Держпраці у Львівській області від 04.09.2018 №ЛВ869/593/АВ/ФС на відповідача накладено штраф у сумі 7446,00 грн., який підлягав сплаті протягом одного місяця з дня прийняття постанови до Державного бюджету України, яку було скеровано на адресу відповідача.

Вважаючи постанову Головного управління Держпраці у Львівській області від 04.09.2018 № ЛВ869/593/АВ/ФС протиправною, ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15.11.2018 позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 задоволено повністю. Визнано протиправною та скасовано постанову №ЛВ869/593/АВ/ФС від 04.09.2018.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.02.2019 апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Львівській області - задоволено. Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15.11.2018 у справі №1340/4223/18 скасовано та прийнято нову, якою у задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відмовлено. Вказане рішення набрало законної сили 13.02.2019.

У зв'язку з несплатою в добровільному порядку суми штрафу позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам у даній справі, суд виходить із такого.

У відповідності до п.1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 96 (далі - Положення №96) Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

За приписами пп. 9 п. 4 Положення №96 Держпраці відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний контроль за дотриманням вимог законодавства про працю, зайнятість населення в частині дотримання прав громадян під час прийому на роботу та працівників під час звільнення з роботи; використання праці іноземців та осіб без громадянства; наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця; дотримання прав і гарантій стосовно працевлаштування громадян, які мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню; провадження діяльності з надання послуг з посередництва та працевлаштування.

Відповідно до п.7 даного положення Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. Держпраці може покладати виконання завдань на утворені територіальні органи за міжрегіональним принципом.

Згідно з п.4 ч.4 ст.36 Закону України «Про зайнятість населення» суб'єкти господарювання, які надають послуги з посередництва у працевлаштуванні, та суб'єкти господарювання, які здійснюють наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні у інших роботодавців, зобов'язані, зокрема, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, відомості про чисельність працевлаштованих ними осіб у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики.

Форма звітності №1-ПА «Інформація про кількість працевлаштованих громадян суб'єктами господарювання, які надають послуги з посередництва у працевлаштуванні та здійснюють наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в інших роботодавців» та Порядок її подання, затверджені наказом Міністерства соціальної політики від 07.08.2015 № 815, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 09.10.2015 за № 1225/27670.

Згідно з ч.4 ст.53 Закону України «Про зайнятість населення» у разі неподання або порушення порядку подання суб'єктом господарювання, який надає послуги з посередництва у працевлаштуванні, відповідно до цього Закону відомостей про працевлаштованих ним осіб стягується штраф у двократному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої на момент виявлення порушення.

Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 №509 (далі - Порядок № 509).

Вказаним порядком визначено механізм накладення на суб'єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених ч. 2 ст.265 Кодексу законів про працю України та ч. 2-7 ст. 53 Закону України «Про зайнятість населення»(п.1 Порядку №509).

Відповідно до п.2 Порядку №509 штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об'єднаних територіальних громад та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи).

Штрафи можуть бути накладені на підставі:

- рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації;

- акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об'єднаної територіальної громади;

- акта документальної виїзної перевірки ДФС, її територіального органу, в ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

Згідно з п.3 Порядку №509 уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу (далі - справа).

У відповідності до вимог п.7 Порядку №509 справа розглядається за участю представника суб'єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду.

Приписами п.8 Порядку №509 визначено, що за результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, зазначеного в пункті 3 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.

Розгляд справ на підставі акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, акта, зазначеного в абзаці п'ятому пункту 2 цього Порядку, здійснюється уповноваженими посадовими особами Держпраці та її територіальних органів.

Відповідно до п. 10 Порядку №509 постанова про накладення штрафу може бути оскаржена у судовому порядку.

Так, відповідач, вважаючи оскаржену постанову Головного управління Держпраці у Львівській області від 04.09.2018 № ЛВ869/593/АВ/ФС протиправною, звернувся із позовом до суду.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15.11.2018 позовні вимоги задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано постанову №ЛВ869/593/АВ/ФС від 04.09.2018.

Рішення суду першої інстанції оскаржив позивач, подавши на нього апеляційну скаргу.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.02.2019 апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Львівській області - задоволено. Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15.11.2018 у справі №1340/4223/18 скасовано та прийнято нову, якою у задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відмовлено. Вказане рішення набрало законної сили 13.02.2019.

Суд також додатково зазначає, що згідно із ч.1 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Частиною 4 ст.78 КАС України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з абз.2 п.11 Порядку №509 не сплачені у добровільному порядку штрафи стягуються у судовому порядку територіальними органами Держпраці, виконавчими органами міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об'єднаних територіальних громад (щодо штрафів, передбачених частинами третьою, четвертою і сьомою ст.53 зазначеного Закону).

Судом встановлено, що сума штрафу в добровільному порядку відповідачем не сплачена.

Доказів на спростування вказаних обставин матеріали справи не містять.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на встановлене, враховуючи, що положеннями чинного законодавства встановлено право позивача звертатися до суду щодо стягнення суми штрафу, не сплаченої у добровільному порядку, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Головного управління Держпраці у Львівській області є такими, що підтверджені належними та допустимими доказами, а відтак підлягають задоволенню.

Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати у цій справі стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 73-76, 242, 244, 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

адміністративний позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (місцезнаходження: 79011, м.Львів, вул.Вітовського, 33/4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) штраф у розмірі 7446 (сім тисяч чотириста сорок шість)грн. 00коп. в дохід Державного бюджету України за реквізитами: код бюджетної класифікації 21081100 через установу УК у Залізничному районі, розрахунковий рахунок 3003, МФО 899998, .

Судові витрати стягненню зі сторін не підлягають.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду із врахуванням п.п 15.5 п.5 розділу VII Перехідні положення КАС України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Лунь З.І.