Справа № 340/27/19
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2019-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 березня 2019 року м. Дніпросправа № 340/27/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Чабаненко С.В.,

суддів: Чумака С.Ю., Юрко І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2019 року у справі №340/27/19 за позовом ОСОБА_1 до Подільського відділу державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Подільського відділу державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, в якому просив:

- визнати неправомірною відмову відповідача щодо зняття арешту з майна належного ОСОБА_1 та накладеного у виконавчому провадженні № 18121134;

- зобов'язати відповідача зняти арешт, накладений на майно, що належить ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 18121134;

- зобов'язати відповідача направити на адресу територіального сервісного центру № 3541 регіонального сервісного центру МВС в Кіровоградській області постанову про зняття арешту з майна ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 18121134.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2019 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Дана справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до приписів ст. 311 КАС України.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, ОСОБА_1 є власником легкового автомобіля марки Dacia, модель Logan 1.6, рік випуску 2006, дата реєстрації 22.12.2006 року, реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 62, 78).

Відповідно до інформації територіального сервісного центру №3541 МВС в Кіровоградській області №31/11/3541-2782 від 29.11.2018 року позивач дізнався про накладення арешту на цей транспортний засіб у виконавчих провадженнях, в яких він є боржником (а.с. 9).

У грудні 2018 року позивач, через представника ОСОБА_2, звернувся до начальника Подільського ВДВС м. Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області із заявою, в якій просив зняти арешт, накладений на його майно у виконавчому провадженні ВП №18121134, а постанову про зняття арешту направити до територіального сервісного центру №3541 МВС в Кіровоградській області (а.с. 10).

На вищезазначений запис, листом №43272/13.20-28/10 від 20.12.2018 року надано відповідь про те, що виконавче провадження ВП №18121134 закінчено 23.12.2011 року на підставі пункту 10 частини 1 статті 49 Закону України "Про виконавче провадження" №606-ХІV та розяснено чинні норми статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" щодо порядку зняття арешту з майна (а.с. 11).

Відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач правомірно відмовив позивачу у знятті арешту з майна, накладеного у виконавчому провадженні ВП №18121134, з огляду на відсутність підстав для цього, передбачених частинами 2 4 статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016 року.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" №606-XIV (далі Закон №606-XIV) за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

За змістом частин 1, 2, 3 статті 57 Закон №606-XIV арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем зокрема шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Приписами ч.1 ст. 30 Закон №606-XIV передбачалося, що державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону.

Наслідки завершення виконавчого провадження визначені у статті 50 Закону №606-XIV. Відповідно до ч. 1 цієї статті у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч.2, ч. 3 ст. 50 Закон №606-XIV у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх пред'явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закон №606-XIV з метою забезпечення електронного документообігу в органах державної виконавчої служби, ведення обліку виконавчих проваджень, контролю за дотриманням державними виконавцями вимог законодавства під час здійснення виконавчих дій, надання оперативного доступу сторонам виконавчого провадження до його матеріалів Міністерство юстиції України забезпечує функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень. Порядок ведення такого реєстру, умови доступу до нього та отримання інформації встановлюються Міністерством юстиції України.

З 05.10.2016 року набрав чинності Закон України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016 року (далі Закон №1404-VIII).

Згідно з ч.1 ст. 8 Закон №1404-VIII реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій здійснюється в автоматизованій системі виконавчого провадження, порядок функціонування якої визначається Міністерством юстиції України.

При цьому відповідно до наданої відповідачем інформації зі спецрозділу Автоматизованої системи виконавчих проваджень (Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень), згідно з якою у провадженні відділу ДВС перебувало виконавче провадження ВП №18121134, яке було відкрито постановою державного виконавця від 18.03.2010 року з примусового виконання постанови ВДАІ м. Кіровограда №093533 від 25.01.2010 року про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь держави штрафу у розмірі 340 грн. У ході цього виконавчого провадження державним виконавцем 22.12.2011 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а постановою державного виконавця від 23.12.2011 року вказане виконавче провадження закінчено на підставі п.10 ч.1 ст.49 Закону України "Про виконавче провадження" №606-ХІV (а.с. 54 - 56). Приписами п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону №606-ХІV передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби.

Згідно з пунктами 4.9.2, 4.9.3, 4.10.2 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999 року №74/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15.12.1999 року за №865/4158, про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову (додаток 13), яка затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам та суду або іншому органу (посадовій особі), які видали виконавчий документ, або за належністю до іншого органу державної виконавчої служби. До копії постанови державний виконавець додає виконавчий документ, який повертається органу, що його видав, або стягувачу, або передається за належністю. Копію виконавчого листа державний виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження.

У разі направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби державний виконавець до копії постанови про закінчення виконавчого провадження додає копії постанов про накладення арешту на кошти чи майно боржника, копії документів щодо майнового стану боржника та його доходів.

Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження (окрім випадків направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби), повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадової особи), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника.

З матеріалів справи вбачається, що у межах виконавчого провадження ВП №18121134, яке перебувало у провадженні Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ, боржником ОСОБА_1 заборгованість сплачено не було, а виконавчий документ (постанову ВДАІ м. Кіровограда №093533 від 25.01.2010 року) направлено за належністю до іншого органу державної виконавчої служби для примусового виконання, у звязку з чим виконавче провадження ВП №18121134 закінчено на підставі пункту 10 частини 1 статті 49 Закону України "Про виконавче провадження" №606-ХІV. Отже в силу статті 50 цього Закону арешт, накладений на майно боржника не підлягав зняттю, не передбачалося скасування також інших вжитих державним виконавцем заходів примусового виконання рішення.

При цьому доказів сплати штрафу, накладеного на нього постановою ВДАІ м. Кіровограда №093533 від 25.01.2010 року, позивачем не надано.

Крім того, у грудні 2018 року позивач звернувся до начальника Подільського ВДВС м. Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області з проханням зняти арешт з майна, накладений у виконавчому провадженні ВП №18121134.

Порядок зняття арешту з майна, накладеного у виконавчому провадженні, унормований статтею 59 Закону №1404-VIII.

Відповідно до частини 1 цієї статті особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Згідно з частиною 2 статті 59 Закону №1404-VIII у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов'язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Частиною 3 статті 59 Закону №1404-VIII передбачено, що у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

У частині 4 статті 59 Закону №1404-VIII наведений перелік підстав для зняття державним виконавцем арешту з майна (коштів) боржника у виконавчому провадженні. Ці підстави застосовуються виконавцем у випадках незавершеного виконавчого провадження. Такими підставами є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

В інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду, як це передбачено частиною 5 статті 59 Закону №1404-VIII.

Колегія суддів з урахуванням викладеного дійшла висновку, що відповідач, відмовляючи у знятті арешту з майна, що належить ОСОБА_1, на яке накладено арешт за постановою у виконавчому проваджені ВП№ 18121134, діяв правомірно та на підставі приписів чинного законодавства.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.

Згідно частини статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 272, 287, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2019 року у справі №340/27/19 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили 21.03.2019 року та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 21 березня 2019 року.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак

суддя І.В. Юрко