Справа № 810/1991/18
Суддя: Брагіна О.Є.
Дата ухвалення: 2018-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2018 року м. Київ № 810/1991/18

Суддя Київського окружного адміністративного суду- Брагіна О.Є.;

при секретарі судового засідання - Бровчук Ю.В.;

за участю позивачки - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до відділу з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Бучанської міської ради Київської області, третя особа: Ірпінська державна міська нотаріальна конторапро визнання неправомірною відмови та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з вимогою про визнання неправомірною відмови відділу з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань Бучанської міської ради Київської області про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна та зобов'язання відповідача скасувати зареєстроване право власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2, номер запису 8445028, з огляду на те, що у реєстрі на підставі свідоцтва про право власності на вищевказану квартиру, індексний номер якої 32486714 від 21.01.2015 р., внесено два записи про власника №№8446128 та 8445028.

Позов обґрунтовано порушенням права позивачки на оформлення та фактичне одержання у спадщину нерухомого майна - вищевказаної квартири.

У судовому засіданні ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, зазначивши, що під час оформлення права на спадщину після смерті її батька ОСОБА_2, завідувачем державної нотаріальної контори було виявлено факт подвійної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1.

Представник відповідача до суду не прибув, наданим правом подання заперечень на позов не скористався.

У матеріалах справи наявна його відповідь на адресу заявниці від 29.12.2017 р. №Ч-3406, в якій він повідомив, що реєстраційна служба Бучанського міського управління юстиції в Київській області державний реєстратор якої вносив записи про спірний об'єкт нерухомого майна ліквідована. Відділ з питань державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб підприємців Бучанської міської ради не є правонаступником реєстраційної служби, а є новоутовореним відділом та не несе відповідальності за будь-чиї дії окрім своїх.

На підставі ст.205 КАСУ, суд розглянув справу за відсутності відповідача, повідомленого належним чином про дату та місце проведення судового засідання.

Заслухавши пояснення заявниці, дослідивши матеріали адміністративної справи, встановивши характер спірних правовідносин та докази, якими підтверджуються заявлені вимоги, суд вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити, з урахуванням такого:

ІНФОРМАЦІЯ_1 р., помер батько позивачки - ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 07.03.2017 р.

Після його смерті залишилась квартира АДРЕСА_1, яка належала йому на праві власності згідно свідоцтва НОМЕР_1, виданого 21.01.2015 р. реєстраційною службою Бучанського міського управління юстиції, яка увійшла, за словами позивачки, до складу спадкового майна.

При оформленні свідоцтва про право на спадщину на ОСОБА_1 державним нотаріусом у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно було виявлено факт реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 за номерами 08 та 8445028 , одне із яких зареєстроване за ОСОБА_2, що стало підставою для відмови у прийнятті рішення нотаріусом про видачу свідоцтва про право на спадщину позивачці, у зв'язку з чим ОСОБА_1, з посиланням на ч.1 ст.26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", звернулась до суду з вимогою про визнання неправомірною відмову відповідача скасувати державну реєстрацію права власності за №8445028 та зобов'язати відповідача скасувати зареєстроване право власності за ОСОБА_2, номером запису 8445028 від 21.01.2015 р., тому що, на її думку, цей запис було зроблено помилков та, без достатніх документів.

Надаючи правової оцінки спірним правовідносинам, суд зважив на наступне:

згідно ст. 1299 Цивільного кодексу України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна.

Відповідно ч. 1 ст. 4 до Закону України «Державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-IV обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, зокрема право власності на нерухоме майно.

Згідно ч. 1 ст. 18 вищезазначеного Закону, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно проводиться на підставі заяви правоволодільця (правонабувача).

Статтею 19 вищезазначеного Закону було визначено, що підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, є зокрема свідоцтво про право на спадщину.

На підставі ч. 2 статті 9 Закону №1952-IV визначені повноваження державного реєстратора, зокрема, державний реєстратор забезпечує проведення державної реєстрації прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 зазначеного Закону у разі виявлення у свідоцтві про право власності на нерухоме майно та/або витязі з Державного реєстру прав технічної помилки, допущеної державним реєстратором, заінтересована особа письмово повідомляє у п'ятиденний строк про це державного реєстратора, який перевіряє відповідність відомостей Державного реєстру прав інформації, що міститься у заяві про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень. Якщо факт невідповідності підтверджено, державний реєстратор безоплатно виправляє допущену помилку в день надходження повідомлення. Виправлення технічної помилки у записах Державного реєстру прав, що була допущена не з вини державного реєстратора, здійснюється за плату.

Наказом Міністерства юстиції України від 21 листопада 2016 р. № 3276/5, зареєстрованим

в Міністерстві юстиції України 21 листопада 2016 р. за N 1504/29634 затверджені Вимоги до оформлення заяв у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно п.1-2 Вимог заяви у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень оформлюються за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав). Заява оформлюється українською мовою. Дата та час у заяві зазначаються арабськими цифрами у форматі - "день, місяць, рік, година, хвилина, секунда". Заява містить відомості про: дату та час формування заяви; номер заяви; заявника (заявників); суб'єкта (суб'єктів) речового права, обтяження такого права (крім випадків, коли в одній особі поєднано особу заявника та відповідного суб'єкта); речове право, обтяження такого права; об'єкт нерухомого майна, у тому числі його реєстраційний та/або кадастровий номер; електронну адресу для зворотного зв'язку (за бажанням власника (власників) об'єкта нерухомого майна); реєстраційний номер заяви (у разі відкликання заяви); номер запису про речове право, обтяження такого права (у разі внесення змін до записів Державного реєстру прав); номер запису про речове право, обтяження такого права (у разі скасування записів Державного реєстру прав (крім випадків скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 01 січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав)); номер рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно (у разі скасування відповідного рішення); спосіб отримання документів.

Реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна зазначається обов'язково, якщо на момент формування заяви відповідний номер присвоєний об'єкту нерухомого майна за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав. На заяві в паперовій формі проставляється підпис заявника (заявників) та особи, яка сформувала таку заяву.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України №1952-IV записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. У разі зміни ідентифікаційних даних суб'єкта права, визначення часток у праві спільної власності чи їх зміни, зміни суб'єкта управління об'єктами державної власності, відомостей про об'єкт нерухомого майна, у тому числі зміни його технічних характеристик, виявлення технічної помилки в записах Державного реєстру прав чи документах, виданих за допомогою програмних засобів ведення цього реєстру (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), за заявою власника чи іншого правонабувача, обтяжувача, а також у випадку, передбаченому підпунктом "в" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, вносяться зміни до записів Державного реєстру прав.

З визначенням термінів та понять технічна помилка це вада або дефект у програмному забезпеченні або програмних складових, програмно-апаратному устаткуванні, каналах зв'язку, функціонуванні електронного цифрового підпису, що викликає в ньому/них неправильний або неочікуваний результат, або призводить до неочікуваної роботи, або унеможливлює роботу електронного кабінету

Разом з тим, положеннями ст.37 Закону України №1952-IV встановлено порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності у сфері державної реєстрації прав. Приписами ч.1 ст.37 цього закону унормовано, що рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Міністерство юстиції України розглядає скарги:1) на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі рішення суду, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір); 2) на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України.

Територіальні органи Міністерства юстиції України розглядають скарги: 1) на рішення (крім рішення про державну реєстрацію прав), дії або бездіяльність державного реєстратора;

2) на дії або бездіяльність суб'єктів державної реєстрації прав, ч.2 ст.37 Закону.

Рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів протягом 60 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю.

У разі якщо розгляд та вирішення скарги потребують перевірки діяльності державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації прав, а також залучення скаржника чи інших осіб, Міністерство юстиції України та його територіальні органи можуть подовжити строки розгляду та вирішення скарги, повідомивши про це скаржника. При цьому загальний строк розгляду та вирішення скарги не може перевищувати 45 календарних днів.

Відповідно до ч.5 ст.37 Закону скарга на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації прав або територіального органу Міністерства юстиції України подається особою, яка вважає, що її права порушено, у письмовій формі та має містити: 1) повне найменування (ім'я) скаржника, його місце проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (ім'я) представника скаржника, якщо скарга подається представником; 2) реквізити рішення державного реєстратора, яке оскаржується; 3) зміст оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності та норми законодавства, які порушено, на думку скаржника; 4) викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги; 5) відомості про наявність чи відсутність судового спору з порушеного у скарзі питання, що може мати наслідком скасування оскаржуваного рішення державного реєстратора та/або внесення відомостей до Державного реєстру прав; 6) підпис скаржника або його представника із зазначенням дати складання скарги.

До скарги додаються засвідчені в установленому порядку копії документів, що підтверджують факт порушення прав скаржника у результаті прийняття рішення державним реєстратором (за наявності), а також якщо скарга подається представником скаржника - довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження такого представника, або копія такого документа, засвідчена в установленому порядку.

Натомість, рішення, передбачені підпунктами "а", "ґ", "д" і "е" пункту 2 цієї частини, приймаються виключно Міністерством юстиції України.

Отже, скасування рішення про державну реєстрацію прав відноситься до виключної компетенції Міністерства юстиції України.

Як слідує із наявних у справі документів: відповіді завідувача Ірпінської міської державної нотаріальної контори Київської області від 31.01.2018 р. №99/02-14 та відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, в Державному реєстрі наявні два записи (два окремих права власності) на квартиру АДРЕСА_1, внесені на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно НОМЕР_1 від 21.01.2015 р. на ім'я ОСОБА_2 з індексними номерами 32480979 та 8445028.

Вказані рішення були прийняті реєстраційною службою Бучанського міського управління юстиції Київської області.

Згідно Положення про відділ з питань реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Бучанської міської ради до повноважень останнього не входить право скасовувати рішення про державну реєстрацію права власності.

Позивачка наполягає у своїх вимогах на скасуванні рішення територіального органу управління юстиції про реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_1 у Державному реєстрі прав та їх обтяжень, що не охоплюється компетенцією відповідача, а є виключним правом Міністерства юстиції України, згідно абз.2 ч.6 ст.37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Вищенаведене положення Закону є цілком зрозумілим та виправданим, адже Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що Державний реєстр речових прав на нерухоме майно, як єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів таких прав знаходиться у повному віданні Міністерства юстиції України, яке є держателем Державного реєстру та несе відповідальність за скасування рішень про державну реєстрацію прав.

Технічним адміністратором Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є державне унітарне підприємство, визначене Міністерством юстиції України та віднесене до сфери його управління, що здійснює заходи із створення, впровадження та супроводження його програмного забезпечення, відповідає за технічне і технологічне забезпечення, збереження та захист даних цього реєстру. Відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 25.06.2015 № 1059/5 «Деякі питання щодо визначення адміністратора Єдиних та Державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції України», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25.06.2015 за № 754/27199, адміністратором Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є державне підприємство «Національні інформаційні системи».

Відтак, саме Міністерство юстиції України має розглянути питання щодо скасування державної реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна - спірної квартири, тому вимоги позивачки щодо визнання неправомірною відмови відділу державної з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Бучанської міської ради Київської області про скасування рішення про реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна з індексним номером 8445028 від 21.01.2015 р. є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Суд констатує, що ОСОБА_1 обрано неправильний спосіб захисту порушеного та/або невизнаного права.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні адміністративного позову, - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Брагіна О.Є.