Справа № 807/1444/17
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2019-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2019 рокуЛьвів№ 857/1759/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Шинкар Т.І., Судової-Хомюк Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу заступника прокурора Закарпатської області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2018 року (головуючий суддя Микуляк П.П., м.Ужгород, повний текст складено 26.12.2018) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Закарпатської області, Ужгородської місцевої прокуратури, Державної казначейської служби України про визнання бездіяльності протиправною та стягнення завданої шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Прокуратури Закарпатської області, Ужгородської місцевої прокуратури, Державної казначейської служби України в якому просив, з урахуванням уточнень (а.с. 99 - 100 т.1) визнати протиправною бездіяльність Ужгородської місцевої прокуратури Закарпатської області та Закарпатської обласної прокуратури щодо неповернення майна - будівельної опалубки «Дока» та стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України, шляхом списання з рахунку призначеного для відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів державної влади суму матеріальних збитків у розмірі 450 тис. грн. та 400 тис. грн. моральної шкоди.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Ужгородської місцевої прокуратури Закарпатської області та Закарпатської обласної прокуратури щодо неповернення майна - будівельної опалубки «Дока». Стягнуто на користь фізичної особи ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Державної казначейської служби України суму матеріальних збитків у розмірі 450000,00 грн у задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції заступник прокурора Закарпатської області оскаржив його в апеляційному порядку, вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено норми матеріального та процесуального права, тому просить скасувати рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2018 року в частині задоволених позовних вимог та прийняти нову постанову про відмову у повному обсязі у задоволенні позову.

Крім того, Державна казначейська служба України подала апеляційну скаргу, яку ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2019 року повернуто.

В апеляційній скарзі зазначає, що задовольняючи позовні вимоги, Закарпатський окружний адміністративний суд мотивував своє рішення тим, що матеріалами справи підтверджено вилучення у позивача, в рамках кримінального провадження №0004122, на підставі лише тимчасового доступу до речей без можливості вилучення слідчим ВП ГУНП Крайнюк М.В., за участі прокурора Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_2 майна, а саме інвентарної опалубки «Дока» вартістю 450 тис грн та вивезено за межі підприємства. Суд першої інстанції також зазначає, що в подальшому викладені вище обставини та факти знайшли своє підтвердження в ухвалі Ужгородського міськрайонного суду від 10.07.2017, якою крім згаданого вище визнано протиправною бездіяльність прокурора Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 (щодо неповернення вказаного майна) та зобов'язано прокурора повернути майно ТзОВ «Коватехбуд», керівником якого є ОСОБА_1 Стверджує, що позивач неодноразово звертався до Ужгородської місцевої прокуратури із заявою про повернення майна, однак отримував відповіді загального характеру.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним з способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди передбачено у статті 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (стаття 1173 Цивільного кодексу України).

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади чи органу місцевого самоврядування до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є факти неправомірних дій цього органу, наявність шкоди та причинний звязок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Статтею 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому, збитками є: втрати, яких особа зазнала у звязку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), та доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Таким чином, загальне поняття збитки складається із двох складових.

По-перше, це так звана реальна шкода, під якою дана стаття розуміє три групи витрат:

- витрати, які особа зазнала у звязку із знищенням або пошкодженням речі. Відповідно до матеріалів справи, позивачем не надано жодних доказів того, що його майно, а саме, будівельна опалубка марки «Дока», була знищена чи пошкоджена. Вказане майно продовжує існувати та згідно протоколу огляду місця події від 23.06.2017 в межах кримінального провадження №0004122 від 26.11.2016 передано на відповідальне зберігання директору ТзОВ «Будтрейд 2007» ОСОБА_4 На вказані обставини наголошував представник прокуратури Закарпатської області при розгляді справи в суді першої інстанції, проте судом такі помилково були залишені поза увагою;

- витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права. В даному випадку мова йдеться про ті фактичні витрати, які вже зроблені особою. Згідно з матеріалами справи, позивачем також не надано будь-яких доказів таких фактичних витрат;

- витрати, які особа мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Проте, позивач не довів, що внаслідок протиправних дій відповідача він змушений понести витрати, оскільки в нього є можливості іншим способом захистити свої права, зокрема шляхом звернення до суду з позовом про витребування майна з чужого незаконного водіння.

По-друге, поняття збитків також включає в себе так звану упущену вигоду, під якою розуміються доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене. Водночас, позивач не звернувся до суду з позовом про відшкодування упущеної вигоди.

Також, як встановлено судом, позивачем не надано жодних доказів в підтвердження факту заподіяння йому моральної шкоди та причинного зв'язку між діями відповідача і заподіяною шкодою.

Крім того, позивачем не доведено причинного звязку між заподіяною йому шкодою та діями відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 237 КПК України, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів.

Відповідно до ч. 1 ст. 104 КПК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, хід і результати проведення процесуальної дії фіксуються у протоколі. Згідно з положенням ч. 3 даної статті протокол складається, зокрема, з вступної частини, яка повинна містити відомості про місце, час проведення та назву процесуальної дії; особу, яка проводить процесуальну дію (прізвище, імя, по батькові, посада); всіх осіб, які присутні під час проведення процесуальної дії (прізвища, імена, по батькові, дати народження, місця проживання); інформацію про те, що особи, які беруть участь у процесуальній дії, заздалегідь повідомлені про застосування технічних засобів фіксації, характеристики технічних засобів фіксації та носіїв інформації, які застосовуються при проведенні процесуальної дії, умови та порядок їх використання.

Спірна будівельна опалубка марки «Дока» вилучена в ході огляду місця події від 23.06.2017 в межах кримінального провадження №0004122 від 26.11.2016. Згідно з протоколом огляду місця події від 23.06.2017 огляд проведено слідчим Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_5, а прокурор Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_2 був присутнім під час проведення даної слідчої дії як учасник.

Таким чином, спірна будівельна опалубка марки «Дока» вилучена не посадовою особою Ужгородської місцевої прокуратури, а тому прокуратура Закарпатської області не може нести цивільну відповідальність за результатами проведення вказаної слідчої дії. Водночас, Головне управління Національної поліції в Закарпатській області, як відповідач, до вказаної справи не залучалось, а тому позов ОСОБА_1 підлягає відхиленню також у звязку із заявленням позову до неналежного відповідача.

Водночас судом першої інстанції безпідставно проігноровано і той факт, що Ужгородською місцевою прокуратурою вжито належні заходи щодо виконання вищенаведеної ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Шепетко О.І. від 10.07.2017.

Так, на момент винесення вказаної ухвали будівельна опалубка не перебувала у володінні прокурора Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 чи інших працівників Ужгородської місцевої прокуратури, оскільки згідно з вищевказаним протоколом огляду місця події від 23.06.2017 передана слідчим Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_5 на відповідальне зберігання директору ТзОВ «Будтрейд 2007» ОСОБА_4

У матеріалах даної адміністративної справи №807/1444/17 наявна копія супровідного листа №01-114 (6631-16 7135) від 14.07.2017 за підписом прокурора Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3, згідно з яким вищевказана ухвала Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.07.2017 надіслана для організації виконання начальнику слідчого відділу Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області.

У подальшому, з метою виконання відповідної ухвали слідчого судді органом досудового розслідування, за погодженням з прокурором, 18.07.2017 подано клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, а саме: інвентарної опалубки марки «Дока», з можливістю її вилучення та передачі ТзОВ «Коватехбуд». Водночас, 20.07.2017 слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Шепетко О.І. в задоволенні вказаного клопотання відмовлено. Вказана ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

При цьому, згідно з положенням ч. 1 ст. 387 ЦК України, право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, має виключно власник.

Враховуючи це, на даний час орган прокуратури позбавлений іншої, ніж зазначено вище, правової можливості виконати ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Шепетко О.І. від 10.07.2017 якою зобовязано прокурора Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 повернути спірну опалубку марки «Дока» ТзОВ «Коватехбуд».

Отже, суд першої інстанції визнав встановленими обставини, що мають значення для справи, які не були позивачем доведені. Вказані обставини у своїй сукупності призвели до невідповідності висновку про наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення, викладеного у рішенні суду першої інстанції і фактичним обставинам справи.

З урахуванням вищевказаного, апелянт вважає, що Закарпатський окружний адміністративний суд безпідставно визнав протиправною бездіяльність Ужгородської місцевої прокуратури Закарпатської області та прокуратури Закарпатської області щодо неповернення майна - будівельної опалубки «Дока» та помилко стягнув на користь позивача суму матеріальних збитків у розмірі 450 тис. грн.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що у позивача, в рамках кримінального провадження №0004122, на підставі лише тимчасового доступ до речей без можливості вилучення, слідчим ВП ГУНП Крайнюк М.В., за участі прокурора Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_2 було вилучено майно, а саме інвентарну опалубку «Дока» вартістю 450 тис. грн. Підтверджуючих документів при цьому надано не було. Також було встановлено, що вказана опалубка була раніше придбана ОСОБА_1 від ФОП ОСОБА_6 та передана по договору оренди ТзОВ «Коватехбуд».

Згідно ухвали Ужгородського міськрайонного суду від 10.07.2017 визнано протиправною бездіяльність прокурора Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3, щодо неповернення вказаного майна та зобов'язано прокурора повернути майно ТзОВ «Коватехбуд», керівником якого є ОСОБА_1

Позивач неодноразово звертався до Ужгородської місцевої прокуратури Закарпатської області із заявою про повернення майна, однак отримував відповіді загального характеру, якими повідомлено, що питання повернення буде обговорено на оперативній нараді, буде визначено заходи, щодо неухильного дотримання законодавства, а доводи на які посилається позивач досліджувалися при службовому розслідуванні, а саме провадження взято на контроль та вказано інші відомості. Однак ніяких конкретних відповідей надано не було.

При цьому, судом першої інстанції, з чим погоджується колегія суддів, з?ясовано, що ні позивач ОСОБА_1І, ні ТзОВ «Коватехбуд» не є учасниками кримінального провадження та не мають жодного відношення до згаданого кримінального провадження, в ході якого, маючи фактично тільки тимчасовий доступ до речей без можливості вилучення, і було вилучено будівельну опалубку. Крім того на момент розгляду даної справи, ухвала Ужгородського міськрайонного суду від 10.07.2017, якою визнано бездіяльність прокуратури щодо неповернення будівельної опалубки та зобовязано повернути опалубку виконано не було.

Оскільки в даній спірній ситуації оскаржується бездіяльність прокуратури, яка на думку позивача призвела до отримання матеріальних збитків та моральної шкоди, при цьому позивач у кримінальному провадженні не мав та не має жодного статусу, що в свою чергу не дозволяє йому оскаржити бездіяльність на підставі норм КПК України, та з урахуванням положень ч. 5 ст. 21 КАС України, згідно якої вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір, бо інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства, суд першої інстанції правильно вважав, що у даному випадку має місце публічно - правовий спір.

Крім того, не підлягають застосуванню і положення Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», а також Положенням про застосування цього Закону, затвердженого наказом Мінюсту України, Генеральної прокуратури України, Міністерства фінансів України від 04.03.1996 №6/5/3/41, бо згідно п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодування шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Як уже зазначалось вище, позивач не є учасником кримінального провадження, відтак вказаний нормативний документ не регулює правовідносини щодо незаконного вилучення майна в особи, яка не є учасником кримінального провадження та не може бути застосований судом до спірних правовідносин.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в даному випадку на користь позивача винесено судове рішення, яке набрало законної сили та яким встановлені обставини, що не потребують повторного зясування та доказування відносно його майна, яке було вилучено та не повернуто на виконання рішення суду. Відповідачі ігнорують та не виконують рішення суду, чим звужують права особи та за наявності вже встановленої бездіяльності, щодо неповернення майна, яке належить позивачу, порушують існуючі права позивача, що тільки погіршує ситуацію, яка склалася.

З огляду на це та з урахуванням вимог Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 № 215, пункту 35 Постанови Кабінету Міністрів України № 845 «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників» від 03.08.2011, суд першої інстанції дійшов висновку, що стягнення шкоди слід провести з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України.

Проте, суд апеляційної інстанції з таким висновком суду першої інстанції не погоджується.

Відповідно до норм ч.1 ст. 72 КАС України (далі КАС України), доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

У рамках кримінального провадження №0004122, на підставі ухвали слідчого судді від 22.06.2017 Ужгородського міськрайонного суду (а.с. 16 т. 1), якою зобовязано ПП «Нобілекс Груп» надати прокурору Ужгородської місцевої прокуратури тимчасовий доступ до належної на праві власності ТзОВ «Будтрейд 2007» інвентарної опалубки «Дока», яка знаходилась на території будівельного майданчика ПП «Нобілекс Груп», слідчим Ужгородського ВП ГУНП ОСОБА_5, за участі прокурора Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_2 23.06.2017 на місці було складено протокол тимчасового доступу до речей і документів (а.с.17-18 т.1) та протокол огляду місця події (а.с. 10 - 13 т. 2) згідно якого, інвентарну опалубку «Дока» згідно опису передано на зберігання директору ТзОВ «Будтрейд 2007» ОСОБА_4

З огляду на це, суд першої інстанції поза увагою залишив ту обставину, що спірна опалубка «Дока» вилучалась слідчим Ужгородського ВП ГУНП, а присутність при цьому прокурора Ужгородської місцевої прокуратури жодним чином не свідчить, що вилучення проведено прокуратурою.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції не залучив до розгляду справи а ні Ужгородський ВП ГУНП, а ні ТзОВ «Будтрейд 2007», якому передано спірну опалубку на зберігання та не з?ясував чи є така в наявності.

Крім того, покликаючись на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 10.07.2017, як на безумовну підставу для задоволення чистини позовних вимог, якою визнано протиправною бездіяльність прокурора Ужгородської місцевої прокуратури щодо неповернення вилученого майна та зобовязано повернути інвентарну опалубку «Дока» ТзОВ «Коватехбуд» суд першої інстанції залишив поза увагою положення ст. 307 КПК України згідно якої за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:

1) скасування рішення слідчого чи прокурора;

1-1) скасування повідомлення про підозру;

2) зобовязання припинити дію;

3) зобовязання вчинити певну дію;

4) відмову у задоволенні скарги.

У зазначеному переліку відсутні повноваження суду визнавати протиправними дії чи бездіяльність прокурора. Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що за вказаною ухвалою майно повинно бути повернене ТзОВ «Коватехбуд», а не ОСОБА_1

Також, слід звернути увагу і на ту обставину, що згідно вимог ч.1, 2, 3 ст. 535 КПК України судове рішення, що набрало законної сили, якщо інше не передбачено цим Кодексом, звертається до виконання не пізніш як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до суду першої інстанції із суду апеляційної чи касаційної інстанції. Суд разом із своїм розпорядженням про виконання судового рішення надсилає його копію відповідному органу чи установі, на які покладено обовязок виконати судове рішення. У разі якщо судове рішення або його частина підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем, суд видає виконавчий лист, який звертається до виконання в порядку, передбаченому законом про виконавче провадження.

Згідно матеріалів справи Ужгородська місцева прокуратура скеровувала начальнику СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області для виконання ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 10.07.2017 (а.с. 202 т. 1), а отже місцевою прокуратурою вжито належні заходи щодо виконання вищенаведеної ухвали.

З врахуванням вищенаведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції слід скасувати, бо висновки суду не відповідають матеріалам справи, рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а у задоволенні позовних вимог відмовити.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 2 ч. 1 ст. 315, ст. 317, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу заступника прокурора Закарпатської області задовольнити, скасувати рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2018 року по справі № 807/1444/17.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді Т.І. Шинкар

ОСОБА_7

Повний текст складено 01.04.2018