Справа № 522/14603/17
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2019-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2019 р.м.ОдесаСправа № 522/14603/17
Головуючий в 1 інстанції: Бондар В.Я.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача - Шляхтицького О.І.,

суддів: Потапчука В.О., Семенюка Г.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 січня 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_2, заінтересовані особи: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, старший державний виконавець Носенко Сергій Борисович, на бездіяльність державного виконавця та зобов'язання здійснити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року ОСОБА_2 звернувся з позовом, в якому просив визнати протиправними дії (бездіяльність) Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо невиконання завдань, покладених пп.1,3,4 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в АРК, областях, містах Києві та Севастополі, яке затверджене Постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 року щодо здійснення контролю за призначенням і виплатою пенсії, розмір якої обчислений з грошового забезпечення без урахування зазначених вище додаткових виплат; зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити нарахування пенсії згідно довідки про нараховане грошове забезпечення №442 від 13.05.2017 року, які позивач отримував протягом останніх 15 місяців перед звільненням з військової служби, признати та виплачувати позивачу пенсію в розмірі, який обчислений з грошового забезпечення, до складу якого включені щомісячна додаткова грошова винагорода, винагорода за перебування в зоні проведення АТО, грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, індексація та одноразова грошова допомога при звільненні, винагорода за виконання поставлених бойових завдань на території противника, які позивач отримував протягом останніх 15 місяців підряд перед звільненням з військової служби в розмірі 8 796,78 грн. та зобов'язати відповідача здійснити виплату суми недоплаченої частини основного розміру пенсії за період з 10.09.2016 року.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 21.09.2017 позовну заяву ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання незаконною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо невиконання завдань, покладених пп.1,3,4 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в АРК, областях, містах Києві та Севастополі, яке затверджене Постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 року щодо здійснення контролю за призначенням і виплатою пенсії ОСОБА_2, розмір якої обчислений з грошового забезпечення без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, винагороди за безпосередню участь в АТО, премії, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 згідно довідки про нараховане грошове забезпечення №442 від 13.05.2017 року, які позивач отримував протягом останніх 16 місяців перед звільненням з військової служби, з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, винагороди за безпосередню участь в АТО, премії, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, починаючи з 10.09.2016 року з виплатою недоотриманої частини основного розміру пенсії за період з 10.09.2016 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 20.02.2018 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишено без задоволення, а постанову Приморського районного суду м. Одеси від 21.09.2017 року - без змін.

15.01.2019 до суду звернувся адвокат Прокопчук А.В. в інтересах ОСОБА_2, заінтересовані особи: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, старший державний виконавець Носенко Сергій Борисович, зі скаргою на бездіяльність державного виконавця та зобов'язання здійснити певні дії.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 29 січня 2019 року у відкритті провадження відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким скаргу задовольнити.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про закриття провадження.

Так, в ході судового розгляду встановлено, що 15.01.2019 до суду звернувся адвокат Прокопчук А.В. в інтересах ОСОБА_2, заінтересовані особи: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, старший державний виконавець Носенко Сергій Борисович, зі скаргою на бездіяльність державного виконавця та зобов'язання здійснити певні дії.

Водночас вказана скарга подана на підставі положень ЦПК України.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що даний спір належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

При цьому оскаржувана ухвала прийнята в порядку цивільного судочинства, а порядок оскарження судового рішення вказує на можливість подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду.

Однак апеляційна скарга подана до П'ятого апеляційного адміністративного суду за правилами КАС України.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - Суд) від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви № 29458/04 та № 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики цього Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» [див. рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява № 7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства; фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках цей Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, «встановленим законом», національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Отже, поняття «суду, встановленого законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно до частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Відповідно до статі 305 КАС України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження виявилось, що апеляційну скаргу подано особою, яка не має адміністративно процесуальної дієздатності.

Згідно частини 1 статті 43 КАС України здатність мати процесуальні права та обов'язки в адміністративному судочинстві (адміністративна процесуальна правоздатність) визнається за громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, органами державної влади, іншими державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами, підприємствами, установами, організаціями (юридичними особами).

Відповідно до частини 2 статті 43 КАС України здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов'язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить фізичним особам, які досягли повноліття і не визнані судом недієздатними, а також фізичним особам до досягнення цього віку у спорах з приводу публічно-правових відносин, у яких вони відповідно до законодавства можуть самостійно брати участь.

Адміністративна процесуальна правосуб'єктність використовується для позначення особливого суб'єктивного права, яке входить до складу адміністративних правовідносин, а також для позначення передумови набуття і здійснення суб'єктивних процесуальних прав та обов'язків.

Оскільки в рамках цієї справи відсутня скарга у порядку КАС України та відповідне рішення адміністративного суду з цього приводу, факт оскарження такого рішення свідчить про те, що позивач у цьому питання на стадії апеляційного провадження не набув статус адміністративної процесуальної правосуб'єктності у розумінні статі 43 КАС України, а відтак у спірних правовідносинах у апелянта відсутня адміністративно-процесуальна дієздатність, наслідком чого є закриття апеляційного провадження.

В іншому випадку, постановлення рішення по суті вимог апеляційної скарги, призведе до того, що у разі належного звернення та постановлення відповідного рішення у порядку КАС сторони будуть позбавлені потенційної можливості оскаржити таке рішення, оскільки наявність наведених вище рішень є формальною підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження відповідно до приписів статі 299 КАС України.

Згідно до частини 1 статті 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства (пункт 1 частина 1 стаття 238 КАС України).

Таким чином, враховуючи все вищезазначене у сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційне провадження в цій справи підлягає закриттю з роз'ясненням апелянту права на апеляційне оскарження ухвали суду до Одеського апеляційного суду.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити апеляційне провадження у справі за скаргою ОСОБА_2, заінтересовані особи: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, старший державний виконавець Носенко Сергій Борисович, на бездіяльність державного виконавця та зобов'язання здійснити певні дії.

Роз'яснити ОСОБА_2 право на апеляційне оскарження ухвали суду до Одеського апеляційного суду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий: О.І. Шляхтицький

Суддя: В.О. Потапчук

Суддя: Г.В. Семенюк