Справа № 2040/6260/18
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2019-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2019 р.Справа № 2040/6260/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Григорова А.М. , Шевцової Н.В. ,

за участю секретаря судового засідання Ткаченко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.11.2018 року, головуючий суддя І інстанції: Шляхова О.М., м. Харків, повний текст складено 12.11.18 року по справі № 2040/6260/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Галлон Груп"

до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області , Державної фіскальної служби України

про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Галлон Груп" звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просив суд: визнати протиправним та скасувати рішення комісії Державної фіскальної служби України від 11.06.2018 р. № 775848/36459407 про відмову у реєстрації податкової накладної № 1 від 18.07.2017 р. в Єдиному реєстрі податкових накладних, поданої Товариством з обмеженою відповідальністю «ГАЛЛОН ГРУП»; зобовязати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 18.07.2017 р. № 1, подану Товариством з обмеженою відповідальністю «ГАЛЛОН ГРУП».

Ухвалою суду від 03.10.2018 задоволено клопотання ДФС України про залучення другого відповідача у справі - Головного управління ДФС у Харківській області.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 08.11.2018 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАЛЛОН ГРУП" задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення комісії Державної фіскальної служби України від 11.06.2018 р. № 775848/36459407 про відмову у реєстрації податкової накладної № 1 від 18.07.2017 р. в Єдиному реєстрі податкових накладних, поданої товариством з обмеженою відповідальністю «ГАЛЛОН ГРУП». Зобовязано Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 18.07.2017 р. № 1 подану Товариством з обмеженою відповідальністю «ГАЛЛОН ГРУП». Стягнуто з Державної фіскальної служби України за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАЛЛОН ГРУП" у розмірі 3524,00 грн.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Головне управління Державної фіскальної служби у Харківській області подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування вимог апеляційної скарги ГУ ДФС у Харківській області зазначає, що суд першої інстанції, приймаючи оскаржуване рішення, неправильно застосував норми матеріального права та виклав в ньому висновки, які не відповідають обставинам справи. Зокрема, суд першої інстанції невірно застосував приписи п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України та не взяв до уваги приписи Постанови КМУ № 117 від 21.02.2018, яка регулює порядок роботи комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації. Крім того, суд у рішенні послався на норми, які втратили чинність, а саме приписи п. 74.2 ст. 74 ПК України (виключено на підставі Закону № 2245-VIII від 07.12.2017), Постанову КМУ № 190 від 29.03.2017 (втратила чинність на підставі Постанови КМУ № 117 від 21.02.2018). Також, зазначає, що суд невірно визначив предмет доказування в справі, оскільки переметом доказування є не дослідження господарських операцій, а відповідність наданих платником документів вичерпному переліку, визначеному у Постанові КМУ № 117 від 21.02.2018.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Сторони по справі повідомлені належним чином про день, час та місце судового розгляду апеляційної скарги.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач пройшов передбачену законом процедуру державної реєстрації та набув статусу юридичної особи з ідентифікаційним номером 36459407.

Основними видами діяльності позивача є: діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; надання в оренду інших машин, устаткування та товарів, н.в.і.у.; оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами; неспеціалізована оптова торгівля; та ін.

Між ТОВ «ГАЛЛОН ГРУП» (продавець) та ТОВ «КАРПАТНАФТОХІМ» (покупець) 29.05.2017 укладено договір №А201707709, предметом якого є поставка піддонів деревяних вітчизняного виробництва .

Постачання товару здійснюється на умовах поставки DDP м. Калуш. Розрахунки за товар проводяться в безготівковому порядку після поставки товару.

Згідно зазначеного договору 18 липня 2017 року ТОВ «ГАЛЛОН ГРУП» відвантажено піддони деревяні в кількості 400 (чотириста) штук по ціні 150,00 грн. без ПДВ на загальну суму 72000,00 грн., в т.ч. ПДВ 12000,00 грн., про що свідчить видаткова накладна №7/18-1 від 18.07.2017 .

За правилом першої події, що видно з оборотів рахунку 361 «Розрахунки с вітчизняними покупцями», видано податкову накладну № 1 від 18.07.2017 на суму 60000,00 грн. без ПДВ, ПДВ -12000,00грн., сума з ПДВ -72000,00 грн., в якій зазначено УКТ ЗЕД, а саме- .

Вказаний товар, в свою чергу, позивачем придбано у ФОП ОСОБА_1 (код НОМЕР_1) за договором № 03 від 12.07.2017 , що підтверджується видатковою накладною № 7 від 18.07.2017, платіжним дорученням від 18.07.2017 № 2483 та товарно - транспортною накладною від 18.07.2017 №00226 .

Станом на дату виникнення зобов'язання за договором ТОВ «ГАЛЛОН ГРУП» з ТОВ «КАРПАТНАФТОХІМ» від 29.05.2017 №А201707709, позивачем було сформовано податкову накладну № 1 від 18.07.2017 та направлено на реєстрацію в ЄРПН.

Реєстрацію вказаної податкової накладної було зупинено та в квитанції № 36459407 від 14.08.2017 зазначено виявлені помилки: "Відповідно до п. 201.16 ст. 201 ПКУ реєстрація ПН/РК зупинена. ПН/РК відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, визначеним пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, затверджених наказом МФУ від 13.06.2017 № 567. За результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД: 4415. Пропонуємо надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію".

Позивачем на підтвердження реальності здійснення операцій по податковій накладній № 1 від 18.07.2017 направлено Повідомлення від 06.06.2018 щодо подачі документів .

Згідно квитанції № 2 від 07.06.2018 повідомлено позивача про збереження документу на центральному рівні .

В свою чергу, податковим органом, виходячи з обсягів постачання за ПН ( Постанова КМ України від 21.02.2018 року № 117), прийнято рішення від 11.06.2018 № 775848/36459407 про відмову у реєстрації податкової накладної № 01 від 18.07.2017. Підставою для прийняття цього рішення вказано: ненадання первинних документів щодо придбання/постачання, зберігання, товарів/послуг, розрахункові документи тощо .

Позивач, не погодившись з зазначеним рішенням, звернувся до вищого рівня ДФС в порядку адміністративного оскарження 18.06.2018 вих. №19/06-18/1 .

Листом від 06.07.2018 №22718/6/99-99-11-04-15 ДФС України надано відповідь, в якій зазначено про невідповідність скарги вимогам її подання .

Позивач, не погодившись із рішенням від 11.06.2018 № 775848/36459407 про відмову у реєстрації податкової накладної № 01 від 18.07.2017, звернувся до суду з відповідним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що рішення відповідача прийнято не на підставі та не в спосіб, визначені чинним законодавством.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позову , виходячи з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства урегульовано ПК України.

Згідно з п. 201.1 ст. 201 Податкового Кодексу України на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до п. 201.16 ст. 201 Податкового Кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, у разі відповідності такої податкової накладної/розрахунку коригування сукупності критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених відповідно до пункту 74.2 статті 74 цього Кодексу.

На виконання вищезазначеної норми Постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 № 1246 затверджено Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних (далі - Порядок № 1246, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з п. 12 Порядку № 1246 після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки, зокрема, відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до п. 201.16 ст. 201 Кодексу.

Відповідно до п. 74.2 ст. 74 Податкового Кодексу України критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Наказом Міністерства фінансів України від 13.06.17р. № 567 затверджено Критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та вичерпний документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (надалі - Критерії).

Згідно з пп. 201.16.1 п. 201.16 ст. 201 Податкового Кодексу України у разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних платнику податку протягом операційного дня контролюючий орган в автоматичному режимі надсилає (в електронному вигляді у текстовому форматі) квитанцію про зупинення реєстрації такої податкової накладної / розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

Вичерпний перелік документів у розрізі критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до пп. 1, пп.2 п. 1 Вичерпного переліку документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Перелік), у розрізі Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджених наказом № 567:

1) для критерію, зазначеного у пп. 1 п. 6 Критеріїв:

- договори, у тому числі зовнішньоекономічні контракти, з додатками, листування з контрагентами;

- договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для провадження господарської операції;

- первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання й транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання- передавання товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні;

- розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків;

- документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

2) для критерію, зазначеного в пп. 2 п. 6 Критеріїв:

- договори, у тому числі зовнішньоекономічні контракти, з додатками, листування з контрагентами;

- договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для провадження господарської операції;

- первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання й транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи, інвентаризаційні описи, у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передавання товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні;

- розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків;

- документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

З системного аналізу наведених вище положень вбачається, що можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків.

Колегія суддів зазначає, що загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків. Вживання податковим органом загального посилання на п.6 Критеріїв оцінки, без наведення відповідного підпункту, є неконкретизованим та призводить до необґрунтованого обмеження права платника податків бути повідомленим про необхідність надання документів за вичерпним переліком, відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної, а не будь-яких на власний розсуд.

Відтак, невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду від 23.10.2018 року по справі № 822/1817/18.

В ході розгляду справи встановлено, що зупиняючи реєстрацію податкової накладної, відповідач послався лише на п. 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК, отже в порушення пп.201.16.1 п.201.16 ст.201 Податкового Кодексу України, не вказано ані конкретного виду критерію оцінки ступеня ризику, ані конкретного переліку документів, вичерпний перелік яких встановлений наказом №567 (п.1 Вичерпного переліку документів містить два різні переліки, в залежності від визначеного ступеня ризику).

Позивачем до податкового органу надано письмові пояснення, а також докази та оформлені належним чином первинно-бухгалтерські документи, які підтверджують той факт, що господарська операція, за результатом якої позивачем видано ПН № 1 від 18.07.2017, носить реальний характер.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено при розгляді апеляційної скарги, що між ТОВ «ГАЛЛОН ГРУП» (продавець) та ТОВ «КАРПАТНАФТОХІМ» (покупець) 29.05.2017 укладено договір №А201707709, предметом якого є поставка піддонів деревяних вітчизняного виробництва.

Постачання товару здійснюється на умовах поставки DDP м. Калуш. Розрахунки за товар проводяться в безготівковому порядку після поставки товару.

Згідно зазначеного договору 18 липня 2017 року ТОВ «ГАЛЛОН ГРУП» відвантажено піддони деревяні в кількості 400 (чотириста) штук по ціні 150,00 грн. без ПДВ на загальну суму 72000,00грн., в т.ч. ПДВ 12000,00 грн, про що свідчить видаткова накладна №7/18-1 від 18.07.2017.

За правилом першої події, що видно з оборотів рахунку 361 «Розрахунки с вітчизняними покупцями», видано податкову накладну № 1 від 18.07.2017 на суму 60000,00 грн. без ПДВ, ПДВ -12000,00грн., сума з ПДВ -72000,00 грн., в якій зазначено УКТ ЗЕД, а саме-.

Вказаний товар, у свою чергу, позивачем було придбано у ФОП ОСОБА_1 (код НОМЕР_1) за договором № 03 від 12.07.2017 , що підтверджується видатковою накладною № 7 від 18.07.2017, платіжним дорученням від 18.07.2017 № 2483 та товарно - транспортною накладною від 18.07.2017 №00226 .

На підтвердження вищезазначеної господарської операції позивачем також надано відповідачу договір оренди нежитлових приміщень № 2/07 від 01.01.2017, укладений з ТОВ "ЛАЙТЕН", штатний розклад ТОВ "ГАЛЛОН ГРУП", договір № А201707709 від 29.05.2017, видаткову накладну № 7/18-1 від 18.07.2017, обороти рахунку 361 «Розрахунки с вітчизняними покупцями» за липень 2017, договір купівлі-продажу товарів № 03 від 12.07.2017, видаткову накладну № 7 від 18.07.2017, рахунок на оплату № 7 від 18.07.2017, платіжне доручення № 2483 від 18.07.2017, товарно - транспортну накладну від 18.07.2017 №00226, обороти рахунку 281 "Товари на складі" за 18.07.2017.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, зазначає, що позивачем було надано всі документи, необхідні для розблокування реєстрації податкової накладної № 1 від 18.07.2017.

Позивач не міг передбачити, які ще документи вимагає відповідач, оскільки ним у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної не вказано конкретного критерію ризику та конкретного переліку документів.

Комісією Державної фіскальної служби України не було враховано надані позивачем документи на усунення вказаних ризиків.

В ході розгляду справи знайшов своє підтвердження той факт, що господарська операція, за результатом якої позивачем видана податкова накладна № 1 від 18.07.2017, носить реальний характер, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Крім того, правочин, вчинений між позивачем та ТОВ «КАРПАТНАФТОХІМ», не визнано у судовому порядку нечинним, доказів протилежного суду не надано.

Відповідно до пп. 201.16.3 п. 201.16 ст. 201 ПК України письмові пояснення та/або копії документів, подані платником податків до контролюючого органу відповідно до підпункту 201.16.2 цього пункту, розглядаються комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику. Зазначена комісія приймає рішення про: реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних; відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно з п.п.19, 20 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджений постановою КМУ від 21.02.2018 року № 117 (далі - Порядку № 117), комісії контролюючих органів складаються з комісій регіонального рівня (комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників ДФС) та комісії центрального рівня (ДФС). Зазначені комісії приймають рішення про: реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі; відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

Відповідно до п. 21 Порядку № 117 підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування є:

-ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено;

-ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку;

-надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

Пунктом 23 Порядку № 117 встановлено, що комісією регіонального рівня протягом пяти робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та копій документів, поданих відповідно до пункту 15 цього Порядку: щодо платників податку, у яких обсяг постачання, зазначений в податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих в поточному місяці у Реєстрі, з урахуванням поданої податкової накладної / розрахунку коригування на реєстрацію в Реєстрі, менше 30 млн. гривень, приймається рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування, яке реєструється в окремому Реєстрі податкових накладних / розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена, та надсилається платнику податку у порядку, встановленому статтею 42 Кодексу.

Розглядаючи вказану справу та виходячи з обсягів постачання, не дивлячись, що вимога надання пояснень та доказів була виставлена позивачеві ДФС України в період дії законодавства, чинного на час подання податкової накладної та її зупинення, відповідні документи, подані позивачем, оцінювались, в силу наведених норм, ГУ ДФС України в Харківській області за правилами, встановленими Постановою КМУ від 21 лютого 2018 р. № 117 , а саме: п.14 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних ( надалі - Порядок) та з наведеного вже приймалось оскаржуване рішення.

Колегія суддів не приймає позицію ГУ ДФС в Харківській області, з посиланням на п.14 Порядку, що такий не було додержано позивачем, оскільки відповідна комісія регіонального рівня не повинна була оцінювати подані документи в ключі Постанови КМУ від 21 лютого 2018 р. № 117, оскільки вимога їх подання була обумовлена необхідністю додержання законодавства, яке було чинне на час зупинення реєстрації податкової накладної, у свою чергу, як вже зазначалось вище, зі змісту квитанції про зупинення реєстрації вказаної податкової накладної вбачається, що ДФС України запропоновано позивачу надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних, що свідчить про те, що ДФС України, в порушення підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 ПК України, не вказано ані конкретного виду критерію оцінки ступеня ризику (пункт 6 Критеріїв містить визначення різних критеріїв), ані конкретного переліку документів, вичерпний перелік яких встановлений Наказом №567 (пункт 1 Вичерпного переліку документів містить два різні переліки, в залежності від визначеного ступеня ризику).

Колегія суддів зазначає, що факт зупинення реєстрації податкових накладних у ЄРПН не спростовує ані факту здійснення платником податків господарської операції, ані факту наявності дати виникнення саме першої події (постачання товарів/послуг, або отримання коштів), що підтверджується первинними документами, на підставі яких складається податкова накладна.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що зважаючи на наявність передбачених законодавством документів, які свідчать про проведення господарських операцій між позивачем та його контрагентом, підлягають задоволенню позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування рішення комісії Державної фіскальної служби України від 11.06.2018 № 775848/36459407 про відмову у реєстрації податкової накладної № 1 від 18.07.2017 в Єдиному реєстрі податкових накладних, поданої ТОВ «ГАЛЛОН ГРУП».

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про зобов'язання Державної фіскальної служби України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 18.07.2017 № 1, подану Товариством з обмеженою відповідальністю «ГАЛЛОН ГРУП», з огляду на те, що відповідачами не надано доказів наявності підстав для відмови у її реєстрації.

Крім того, суд звертає увагу на приписи п.п. 19, 20 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого Постановою КМ України № 1246 від 29.12.2010, (зі змінами), якими передбачено, що податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструються у день: прийняття в установленому порядку та набрання чинності рішенням про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування; неприйняття та/або відсутність реєстрації в установленому порядку рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування; у разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.

У першому випадку податкова накладна, реєстрацію якої в ЄРПН було зупинено, реєструється у день прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної, яке ухвалюється саме Комісією ДФС або відсутності рішення за результатами розгляду скарги.

У другому випадку податкова накладна, реєстрацію якої в ЄРПН було зупинено, реєструється у день набрання законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної, при цьому датою реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні або день набрання законної сили рішенням суду.

Таким чином, нормами Податкового кодексу України та Порядку чітко визначено настання такої події, як набрання законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної та можливості зазначення дати її реєстрації.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України відповідно до статті 9 Конституції України як чинний міжнародний договір, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України N 475/97-ВР від 17.07.97; конвенція набула чинності для України 11.09.97.

За приписами статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" № 3477-IV від 23.02.2006, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 (остаточне) по справі "Чуйкіна проти України" (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява № 28924/04) констатував: "50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов'язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom), пп. 28 - 36, Series A N 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява N 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява N 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II)".

В даному випадку, задоволення позовної вимоги щодо зобов'язання Державної фіскальної служби України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 18.07.2017 № 1, подану Товариством з обмеженою відповідальністю «ГАЛЛОН ГРУП», є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції невірно застосував приписи нормативних актів та послався на норми, які втратили чинність, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки суд першої інстанції, приймаючи рішення у даній справі, керувався законодавством, чинним на момент виникнення спірних правовідносин.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В даному випадку відповідачами, як суб'єктами владних повноважень, не доведено правомірність своїх дій та рішень, що оскаржуються.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними , не впливають на правомірність висновків суду, оскільки в апеляційній скарзі зазначено лише те, що постанова суду першої інстанції є незаконною, підлягає скасуванню у зв'язку із ненаданням судом належної правової оцінки обставинам справи та невірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, зміст апеляційної скарги , який повністю дублює заперечення на позов, подані до суду першої інстанції , містить виключно суб'єктивне бачення апелянта обставин справи, які розглянуто судом першої інстанції та надано належну правову оцінку, апелянтом у скарзі абсолютно не зазначено в чому ж конкретно виявилося ненадання судом першої інстанції належної правової оцінки обставинам справи, тобто які з них випали з поля зору суду, а які було досліджено невірно, а також не зазначено того, які ж висновки, натомість, повинні були б бути зроблені судом та не обґрунтовано в чому полягає невірність застосування судом норм матеріального права, які саме норми та яким чином було порушено чи неправильно застосовано та яких процесуальних норм адміністративного судочинства не було дотримано судом під час розгляду даної адміністративної справи, а також не зазначено які з поданих доказів суд дослідив неправильно або неповно, а відповідно і підстави для скасування постанови суду першої інстанції відсутні.

Суд зазначає, що доводи апеляційної скарги є ідентичними тим, які були висловлені в апеляційній скарзі та з урахуванням яких суд апеляційної інстанції вже надав оцінку встановленим обставинам справи, інших обґрунтувань в касаційній скарзі наведено не було.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.11.2018 року по справі № 2040/6260/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_2
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_3 ОСОБА_4
Повний текст постанови складено 01.04.2019 року