Справа № 160/2749/19
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2019-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

01 квітня 2019 року Справа № 160/2749/19

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Конєва С.О., розглянувши клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "КАРАЧУНІВСЬКЕ РИБОВОДНЕ ГОСПОДАРСТВО" про відстрочення сплати судового збору у адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КАРАЧУНІВСЬКЕ РИБОВОДНЕ ГОСПОДАРСТВО" до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу №ДН1125/263/АВ/ТД-ФС/582 від 27.09.2018р., -

ВСТАНОВИВ:

26.03.2019р. Товариство з обмеженою відповідальністю "КАРАЧУНІВСЬКЕ РИБОВОДНЕ ГОСПОДАРСТВО" звернулося з адміністративним позовом до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області та просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими особами №ДН1125/263/АВ/ТД-ФС/582 винесену 27.09.2018р. відповідачем, якою на позивача накладено штраф в сумі 223380,00 грн.

Одночасно, позивач звернувся із клопотанням про відстрочення сплати судового збору, у якому просить постановити ухвалу, якою відстрочити йому сплату судового збору на строк до ухвалення судового рішення у цій справі посилаючись на те, що позивач не має реальної та об'єктивної можливості здійснити таку оплату, оскільки майновий стан позивача, пов'язаний з накладенням Центрально-Міським відділом державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 23.01.2019р. арешту на грошові кошти, що містяться на його рахунках та належить йому, унеможливлює використання ним належних позивачеві грошових коштів, що перебувають на його рахунках, у тому числі здійснити сплату судового збору за подання до адміністративного суду позовної заяви. Позивач зазначає, що неможливість сплатити судовий збір до моменту подання позовної заяви через арешт коштів позивача позбавляє його доступу до правосуддя. В обґрунтування поданого клопотання позивач посилається на рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001р. та Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод.

Розглянувши вказане клопотання, вивчивши надані докази на його підтвердження та наведені у клопотанні обґрунтування, суд не находить підстав для його задоволення та відстрочення сплати судового збору з урахуванням майнового стану сторони, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст.8 Закону України Про судовий збір встановлено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сімї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоровю.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 Кодексу адміністративного судочинства України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до сплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення сплати судового збору за подання даного позову до суду, суд виходить із того, що з урахуванням правової позиції, викладеної у постанові Пленуму Вищого адміністративного Суду України від 23.01.2015р. №2 Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 8 липня 2011року №3674-УІ Про судовий збір, а також у постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 05.02.2016р. №2, визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони.

При цьому, вирішуючи такі клопотання, суд повинен врахувати те, що якщо при сплаті необхідних судових витрат середньомісячний дохід особи буде меншим від рівня прожиткового мінімуму, встановленого законом для відповідної категорії осіб, тоді у суду є підстава для застосування заходів щодо зменшення, звільнення, розстрочення або відстрочення сплати судового збору.

Також ст. 133 Кодексу адміністративного судочинства України може бути застосована і до юридичних осіб (зокрема, громадських організацій), якщо у них відсутні достатні кошти на рахунках для оплати судових витрат чи їх рух заблоковано внаслідок арешту.

Разом з тим, як вбачається із доданих до клопотання про відстрочення сплати судового збору копій документів, позивачем не надано доказів, які б свідчили про майновий стан позивача, який позбавляє позивача можливості сплатити судовий збір за подання даного адміністративного позову, а наведені у клопотанні підстави майнового стану позивача, такі як накладення арешту на грошові кошти не можуть бути прийняті судом в якості належного та обґрунтованого доказу щодо неможливості сплатити судовий збір за цим позовом, оскільки доказів на підтвердження вказаних обставин позивачем суду не надано, що підтверджується і актом відділу з організаційного забезпечення суду №116 від 26.03.2019р., як і не надано доказів відсутності коштів на рахунках позивача.

При цьому, надаючи оцінку копії постанови органів ДВС про арешт коштів позивача від 23.01.2019р. у ВП №57818089, яка була долучена позивачем до заяви про забезпечення позову та яка є і підставою для відстрочення сплати судового збору, суд виходить із того, що вказана постанова не є належним та достатнім доказом, що свідчить про скрутний майновий стан позивача та підставою для відстрочення сплати позивачеві судового збору за цим позовом, оскільки з її змісту видно, що за вказаною постановою накладено арешт не на всі кошти позивача, а накладено арешт на кошти лише у межах звернення стягнення у розмірі 673329,70 грн.

Отже, арешт коштів позивача на суму 673329,70 грн. не може свідчити про накладення арешту на всі кошти позивача, а тому вказана обставина і не може бути підставою для відстрочення позивачеві сплати судового збору.

Інших доказів про арешт всіх коштів позивача чи про їх відсутність (недостатність) на рахунках позивача суду не надано.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що у адміністративного суду відсутні обґрунтовані підстави для задоволення клопотання позивача про відстрочення йому сплати судового збору при зверненні до суду з даним адміністративним позовом.

Керуючись ст.8 Закону України Про судовий збір, ст.ст. 133, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "КАРАЧУНІВСЬКЕ РИБОВОДНЕ ГОСПОДАРСТВО" про відстрочення сплати судового збору за подання адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "КАРАЧУНІВСЬКЕ РИБОВОДНЕ ГОСПОДАРСТВО" до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу №ДН1125/263/АВ/ТД-ФС/582 від 27.09.2018р. відмовити.

Ухвала суду не підлягає оскарженню окремо від ухвали про повернення заяви згідно до вимог ст.ст.294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили у строки, встановлені ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1