Справа № 440/804/19
Суддя: Н.Ю. Алєксєєва
Дата ухвалення: 2019-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
про закриття провадження у справі
03 квітня 2019 рокум. ПолтаваСправа № 440/804/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Алєксєєвої Н.Ю.,

за участю:

секретаря судового засідання Панькіної А.С.,

представника позивача - Курила П.М.,

представника третьої особи - Муравйова О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

06 березня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Міністерства оборони України, третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування п. 20 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби №65 від 22.06.2018 щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги; зобов`язання прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої Порядком №499, прийнятим на виконання вимог Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або) перевірочні" та спеціальні збори, і деяких інших осіб" №328 від 03.11.2006, як інваліду 2 групи з 04.10.2012, інвалідність якого настала внаслідок поранення, контузії, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 11.03.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 440/804/19, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.

26.03.2019 відповідачем надано до суду клопотання про закриття провадження у справі № 440/804/19.

В обґрунтування клопотання відповідач зазначає, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 06.09.2018 у справі № 1640/2510/18, залишеним в силі постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 10.12.2018, позивачу вже відмовлено у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування п. 20 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби №65 від 22.06.2018 щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги; зобов`язання прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, як інваліду 2 групи з 04.10.2012, інвалідність якого настала внаслідок поранення, контузії, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії. Тому, за твердження відповідача, є постанова суду, що набрала законної сили, у справі між тими самими сторонами, про той же самий предмет, із тих самих підстав.

У судовому засіданні представник позивача проти закриття провадження у справі заперечував. Зазначав, що у справі №1640/2015/18 ОСОБА_1 просив зобов`язати МО України прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої п. "б" ст. 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" в редакції Закону України №2004-VIII від 06.04.2017, постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013, розмір якої становить 300-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності ІІ групи. Уданій справі ОСОБА_1 просить зобов`язати МО України прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої Порядком №499, прийнятим на виконання вимог Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або) перевірочні" та спеціальні збори, і деяких інших осіб" №328 від 03.11.2006, розмір якої становить 24-місячного грошового забезпечення інвалідам ІІ групи.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання про закриття провадження у справі без участі представника Міноборони.

Представник третьої особи у судовому засіданні підтримав клопотання відповідача про закриття провадження у справі.

Розглянувши вказане клопотання, суд дійшов наступного висновку.

Суд зазначає, що у провадженні Полтавського окружного адміністративного суду перебувала справа №1640/2510/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування п. 20 протоколу №65 засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 22.06.2018 щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги; зобов`язання прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, передбаченої п. "б" ст. 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" в редакції Закону України №2004-VIII від 06.04.2017, постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013, як інваліду 2 групи, інвалідність якого настала внаслідок захворювання, що пов`язано з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії та вжити заходів до її виплати.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 06.09.2018 у справі № 1640/2510/18 в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 10.12.2018 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення; рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.09.2018 у справі № 1640/2510/18 залишено без змін.

Як свідчить зміст вищевказаного судового рішення, предметом судового аналізу був п. 20 рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, оформлене протоколом від 22.06.2018 №65, щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги.

Колегія судів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції зазначала, що на час звернення позивача із заявою про призначення одноразової грошової допомоги, механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, які призвані на навчання (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, визначено Порядком №975, який затверджений постанова Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року.

Суди прийшов до висновку, що позивач як військовослужбовець, який отримав захворювання, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби має право на отримання одноразової грошової допомоги згідно статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та в порядку, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25 грудня 2013 року. В свою чергу, таке право виникло у ОСОБА_1 у 2012 році, а до відповідача із заявою про призначення одноразової грошової допомоги, позивач звернувся лише у грудні 2017 року, тобто з пропуском передбаченого п. 8 ст. 163 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" строку.

Стосовно того, положення якого нормативного акта слід застосовувати до спірних відносин - Порядку № 975 чи Порядку № 499, то суд виходить з такого.

Станом на дату звернення позивача Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" діяв вже в редакції Закону № 5040-VI, частиною другою Прикінцевих якого встановлено, що дія цього Закону не поширюється на осіб, стосовно яких до набрання чинності цим Законом прийнято рішення про виплату їм одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, або які отримали замість зазначеної допомоги інші компенсаційні виплати відповідно до законодавства.

Отже, у Перехідних положеннях цього Закону окреслено коло осіб, на яких його положення, які набрали чинність з 1 січня 2014 року, не поширюються (зокрема, такими є особи, стосовно яких уже прийнято рішення про виплату одноразової грошової допомоги).

За Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (в редакції від 1 січня 2014 року) особа, яка має право на отримання одноразової грошової допомоги, може його реалізувати протягом трьох років з дня виникнення такого права.

Позивач звернувся про отримання одноразової грошової допомоги у грудні 2017 року вперше, тобто рішення щодо виплати цієї допомоги стосовно нього раніше не приймалося.

Поряд з тим урядова постанова, яку прийнято на реалізацію положень Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (в редакції Закону № 5040-VI) містить положення (абзац третій пункту 2 Постанови № 975), за якими одноразова допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, яке діяло на день виникнення права на отримання допомоги.

Звідси можна дійти висновку, що порівняно з положеннями Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (в редакції Закону № 5040-VI) такі норми Постанови № 975 звужують право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до статті 16, 16 2, 16 3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (в редакції від 1 січня 2014 року) осіб (позивача зокрема), які до 1 січня 2014 року не зверталися про отримання цієї допомоги (в межах трирічного строку) і щодо яких, відповідно, не приймалося рішення щодо її призначення.

Право на отримання грошової допомоги у позивача виникло до набрання чинності Законом № 5040-VI (з дати встановлення інвалідності у 2012 році), проте про отримання цієї допомоги він звернувся тоді, коли Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (яким передбачено виплату одноразової грошової допомоги) діяв в новій редакції і передбачав, серед іншого, інші розміри такої допомоги (порівняно з попередньою редакцією цього Закону, яка діяла на дату встановлення позивачу інвалідності) та трирічний строк реалізації права на отримання одноразової грошової допомоги.

Суд зазначає, що у межах цієї справи позивач також оскаржує п. 20 протоколу комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 22.06.2018 №65 щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, правову оцінку якому надано судами у справі №1640/2510/18.

Таким чином, у спорі між тими самими особами, про той самий предмет і з тих самих підстав є судове рішення у справі №1640/2510/18, яке набрало законної сили 10.12.2018.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Враховуючи наведене, з`ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку, що наявність постанови, що набрала законної сили, у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, є правовою підставою для закриття провадження в даній справі.

На підставі викладеного, керуючись пунктом 4 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Закрити провадження у справі №440/804/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Роз`яснити позивачеві, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII.

Повний текст ухвали складено 03 квітня 2019 року.

Суддя Н.Ю. Алєксєєва