Справа № 826/5993/17
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2019-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

28 березня 2019 року № 826/5993/17

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Вєкуа Н.Г., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомКомунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) "Київкомунсервіс"
доЗаступника директора виконавчої дирекції Київського міського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності Храпчун В.О.
про визнання протиправним та скасування рішення №106 від 18.04.2017, -
В С Т А Н О В И В:

Комунальне підприємство виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) "Київкомунсервіс" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до виконавчої дирекції Київського міського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про визнання протиправним та скасування рішення № 106 від 18.04.2017.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.05.2017 позовну заяву у справі № 826/5993/17 залишено без руху та встановлено позивачу п'ятиденний термін на усунення недоліків позовної заяви.

23 травня 2017 року від представника позивача до суду надійшла заява на виконання ухвали суду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.05.2017 відкрито провадження в адміністративній справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до розгляду.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що акт перевірки використання коштів загальнообов'язкового державного соціального страхування з тимчасової втрати працездатності № 134 від 06.04.2017 складено з порушенням вимог Інструкції про порядок проведення перевірок страхувальників по коштах Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, прийняття рішень за їх результатами та процедуру оскарження затвердженого Постановою правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності № 29 від 22.12.2010, а тому оскаржуване рішення є необґрунтованим та таким, що суперечить діючому законодавству.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги, просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечив з огляду на те, що жодна з присутніх осіб страхувальника під час перевірки не знайшла в акті обставин, що не відповідають дійсності, не відмовилась від підписання акта та не зазначила заперечень до його змісту ні безпосередньо при підписанні акта, ні у формі окремого письмового заперечення. Також зауважив, що відповідно до п.6 Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, установах і організаціях погоджені (схвалені) акти про вилучення для знищення документів, не внесених до НАФ, затверджуються керівником установи, після чого установа має право знищити документи. До 2015 року діяли аналогічні правила затверджені наказом Державного комітету архівів України від 16.03.2011 №16, проте вказаних документів перевіряючим не було надано.

У судовому засіданні 21.11.2017 на підставі ч. 4 ст. 122 КАС України суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Враховуючи те, що 15.12.2017 набрала чинності нова редакція КАС України, слід зазначити, що відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України (в редакції з 15.12.2017) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. Таким чином, справа розглядається з урахуванням положень пункту 10 ч. 1 ст. 4, ч. 5 ст. 250 КАС України.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, встановив наступне.

Виконавчою дирекцією Київського міського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності проведено перевірку використання Комунальним підприємством виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) "Київкомунсервіс" коштів загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності.

За результатами перевірки Виконавчою дирекцією Київського міського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності складено акт від 06.04.2017 №134 та прийнято рішення від 18.04.2017 про повернення коштів Фонду у сумі 12953,32 грн. та застосування фінансових штрафних санкцій у сумі 1 192,05 грн.

Вказуючи на неправомірність рішення № 106 від 18.04.2017, Комунальне підприємство виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) "Київкомунсервіс" звернулося до суду з вказаним позовом.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Порядок проведення перевірок страхувальників по коштах Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (далі - Фонд), порядок прийняття рішень за результатами перевірок та процедуру оскарження рішень за результатами перевірок встановлює Інструкція про порядок проведення перевірок страхувальників по коштах Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, прийняття рішень за їх результатами та процедуру оскарження, затвердженою постановою Правління фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності №29 від 22.12.2010 зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 25.03.2011 за №393/19131 (далі - Інструкція №29).

Органи Фонду здійснюють планові та позапланові перевірки (п. 2.3. Інструкції №29).

Планова перевірка - перевірка, яка передбачена у плані-графіку контрольно-ревізійної роботи органу Фонду (п. 1.5 Інструкції №29).

Пунктами 2.1, 2.2. 2.4 - 2.6 перевірки здійснюються посадовими особами органів Фонду за місцезнаходженням страхувальника або в приміщенні органу Фонду за пропозицією страхувальника та за умови надання ним всіх необхідних документів для проведення перевірки.

До участі в перевірках страхувальників залучаються експерти і спеціалісти з окремих питань інших підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності (за згодою).

Планові та позапланові перевірки здійснюються в робочий час страхувальника, встановлений правилами внутрішнього трудового розпорядку, з відома керівника та в присутності головного бухгалтера (бухгалтера) страхувальника або уповноваженої керівником особи.

Посадові особи органу Фонду вносять запис до журналу реєстрації перевірок страхувальника (за його наявності). Факт ненадання страхувальником журналу реєстрації перевірок фіксується в акті перевірки.

Посадова особа органу Фонду, яка проводить перевірку, знайомиться з відомостями, що становлять комерційну таємницю та конфіденційну інформацію, у разі якщо вони належать до переліку питань, що підлягають перевірці.

Пунктом 3.2 Інструкції №29 визначено, що планові перевірки проводяться згідно з планами-графіками органу Фонду. Перевірці підлягають документи за звітні періоди поточного та попередніх років, за які не здійснювалась перевірка.

Формування планів-графіків проведення планових перевірок страхувальників органом Фонду здійснюється щокварталу. До 20 числа останнього місяця кварталу, що передує плановому, формується план-графік, який затверджується наказом керівника робочого органу Фонду (керівника виконавчої дирекції відділення Фонду).

Планова перевірка проводиться за умови письмового повідомлення страхувальника не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення такого заходу за формою, наведеною у додатку 1 до цієї Інструкції.

Повідомлення надсилається страхувальнику рекомендованим листом чи телефонограмою або надається під розписку керівнику чи головному бухгалтеру (бухгалтеру) цього страхувальника або уповноваженій керівником особі із зазначенням: дат початку та закінчення її проведення; найменування страхувальника; найменування органу Фонду, який проводить перевірку (п. 3.4 Інструкції №29).

Відповідно до п. 3.5 Інструкції №29 на проведення кожної перевірки посадовій особі органу Фонду видається направлення за формою, наведеною у додатку 2 до цієї Інструкції, яке пред'являється перед початком перевірки керівнику страхувальника або уповноваженій ним особі разом із службовим посвідченням. Копія направлення вручається керівнику страхувальника або уповноваженій керівником особі з відміткою про отримання.

Тривалість проведення перевірки встановлюється з урахуванням обсягу робіт, які належить виконати під час її проведення, та кількісного складу посадових осіб органу Фонду. При цьому строк проведення планової перевірки страхувальників не може перевищувати 15 робочих днів, а страхувальників - суб'єктів малого підприємництва - 5 робочих днів.

Відповідно до п 3.11 Інструкції №29 у разі виявлення під час проведення перевірки страхувальника порушень вимог законодавства, які вплинули або можуть вплинути на виплату матеріального забезпечення і надання соціальних послуг, виникнення необхідності звернення до відповідних органів, виникнення необхідності проведення перевірок в інших підприємствах, установах, організаціях, пов'язаних із сплатою та використанням коштів Фонду страхувальником, відсутності ведення належного бухгалтерського обліку відповідно до вимог чинного законодавства, що унеможливлює проведення перевірки, перевірка призупиняється.

Призупинення проведення планової чи позапланової перевірки оформляється наказом керівника органу Фонду на підставі доповідної записки керівника контрольно-ревізійної групи (посадової особи органу Фонду) органу Фонду, який очолював перевірку, з викладенням об'єктивних причин необхідності призупинення. У наказі обов'язково зазначаються причини призупинення перевірки, дата, з якої її призупинено, та зазначається обставина, після настання якої призупинена перевірка продовжується. Повідомлення про призупинення перевірки страхувальника протягом трьох робочих днів направляється йому рекомендованим листом або вручається особисто керівнику страхувальника або уповноваженій керівником особі під розписку.

Після отримання даних, необхідність яких була підставою для призупинення перевірки страхувальника, перевірка продовжується з урахуванням загальних термінів проведення зазначеної перевірки, про що орган Фонду повідомляє страхувальника.

За результатами перевірки складається акт, у якому зазначаються: найменування, поштова адреса органу Фонду, дата складання акта (останній день перевірки), номер і дата направлення та наказу органу Фонду, які є підставою для проведення перевірки, вид перевірки (планова або позапланова), посада, прізвище, ім'я та по батькові посадової особи органу Фонду, яка здійснила перевірку, період, за який проведено перевірку, повне найменування страхувальника, строк проведення перевірки; довідкові дані, а саме: номер реєстрації та дата взяття страхувальника на облік в органі Фонду, спосіб оподаткування, місцезнаходження страхувальника, код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій або реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, номер та серія паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку у паспорті), дані про наявність рахунків у банках та інших фінансових установах, середньооблікова кількість працівників на дату проведення перевірки; інформація про результати попередньої перевірки по коштах Фонду та заходи щодо усунення порушень (за їх наявності); інформація про наявність заборгованості по коштах Фонду, причини виникнення та правомірність її відображення; інформація про надходження страхових коштів, у тому числі від органу Фонду та від сплати часткової вартості за путівки, повноту та своєчасність перерахувань страхових коштів до Фонду; стан виконання вимог законодавства страхувальником у нарахуванні і виплаті матеріального забезпечення, використанні коштів Фонду, а також з інших питань, які перевірялися; порядок ведення бухгалтерського обліку та звітності по коштах Фонду; інформація про стан роботи комісії

Відповідно до п.п. 3.13.4 п. 3.13 Інструкції №29 останній день перевірки два примірники акта перевірки підписуються посадовими особами органу Фонду, які її проводили, керівником, головним бухгалтером (бухгалтером) або уповноваженою керівником особою та головою комісії (уповноваженим) із соціального страхування страхувальника, який перевіряється. Примірники акта перевірки підписуються посадовою особою органу Фонду та керівником або головним бухгалтером (бухгалтером) чи уповноваженою керівником особою страхувальника на кожній сторінці із зазначенням на останній сторінці загальної кількості сторінок.

Один примірник акта перевірки вручається страхувальнику з відміткою про отримання, а другий зберігається в органі Фонду, який здійснив перевірку.

У разі відмови посадової особи страхувальника підписати та отримати акт перевірки посадова особа органу Фонду вносить до нього відповідний запис із складанням акта відмови від підпису акта перевірки та його отримання у двох примірниках (у довільній формі). Протягом трьох робочих днів один примірник акта відмови від підпису та його отримання разом з актом перевірки надсилається страхувальнику рекомендованим листом.

У разі підписання акта перевірки із запереченнями страхувальник подає їх у письмовій формі як додаток до акта перевірки або надсилає до органу Фонду, який проводив перевірку, окремим документом протягом 10 календарних днів з дня підписання акта.

Орган Фонду розглядає інформацію, викладену у запереченнях до акта, і надає на них письмову відповідь, яка надсилається страхувальнику у порядку, визначеному пунктом 4.1 розділу IV цієї Інструкції.

Якщо акт підписано без заперечень або впродовж передбаченого терміну заперечення не надійшли або надіслані з порушенням зазначеного терміну, акт перевірки вважається узгодженим.

Пунктами 4.1 - 4.2 Інструкції №29 передбачено, що за матеріалами акта перевірки та результатами розгляду заперечень страхувальника (за їх наявності) керівник органу Фонду або його заступник приймає рішення про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій до страхувальника відповідно до статей 21, 22, 28, 30 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням", яке надсилається страхувальнику разом з листом про результати розгляду заперечень (за їх наявності) протягом 20 календарних днів з дня підписання акта перевірки. Рішення про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності складається за формою, наведеною у додатку 3 до цієї Інструкції.

У разі несвоєчасного виконання страхувальником рішення про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій щодо повернення коштів Фонду та сплати фінансових санкцій або виконання його не в повному обсязі на страхувальників накладається штраф та нараховується пеня відповідно до статті 30 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням". Суми цих санкцій сплачуються страхувальниками за рахунок власних коштів.

Страхувальник може оскаржити рішення органу Фонду. Страхувальник у письмовій формі звертається до органу Фонду, який прийняв рішення, із скаргою про перегляд цього рішення. Скарга повинна бути подана органу Фонду протягом 10 календарних днів з дня отримання страхувальником рішення органу Фонду, що оскаржується.

Керівник (заступник керівника) органу Фонду за результатами розгляду скарги приймає вмотивоване рішення та надсилає його страхувальнику протягом 20 календарних днів після отримання скарги. У разі якщо орган Фонду надсилає рішення про повну або часткову відмову у задоволенні скарги, страхувальник має право звернутися протягом 10 календарних днів з дня отримання рішення про результати розгляду скарги з повторною скаргою до органу Фонду вищого рівня із дотриманням зазначеного десятиденного строку для кожного випадку оскарження та зазначеного двадцятиденного строку для прийняття рішення по скарзі або до суду у встановленому законодавством порядку (п. 7.1 Інструкції №29).

Як було зазначено судом за результатами перевірки Виконавчою дирекцією Київського міського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності складено акт від 06.04.2017 №134 та прийнято рішення від 18.04.2017 року про повернення коштів Фонду у сумі 12 953,32 грн. та застосування фінансових штрафних санкцій у сумі 1192,05 грн.

Перевіркою встановлено порушення позивачем:

- ч.2 ст.2 Закону України «Про розмір внесків на деякі види загальнообов'язкового державного соціального страхування, а саме допомога надана за рахунок коштів Фонду з першого дня тимчасової непрацездатності, а не з шостого (ЛН №846666-порушення на суму 102,27 грн.);

- п.4 ч.2 ст. 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» в редакції чинній на серпень-вересень 2011 року, а саме: страхувальником при замовленні фінансування за рахунок Фонду вказувались та потім виплачувались застрахованим особам більші суми матеріального забезпечення ніж суми, що були відображені в бухгалтерському обліку;

- ст.. 37 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням», а саме: допомога надавалась без врахування страхового стажу тобто в розмірі 100% середньої заробітної плати особам, які мали право на допомогу в розмірі 60% та 80%;

- п.4 Порядку обчислення середньої заробітної плати для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням , а саме: допомога надавалась з розрахунку середньої заробітної плати за місяці, що передували ЛН, а не місяцю настання страхового випадку;

- п. 3 Порядку обчислення середньої заробітної плати для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням , а саме: при обчисленні середньої заробітної плати нарахована заробітна плата ділилась на меншу кількість днів зайнятості, що призвело до завищення середньої заробітної плати;

- п. 5 Порядку обчислення середньої заробітної плати для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням , а саме: у розрахунок середньої заробітної плати включено місць не відпрацьований з 1 до 1 числа, що призвело до завищення середньої заробітної плати;

- ч.1 ст. 47 «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» та п.п.4.1,5.1 Порядку отримання застрахованими особами і членами їх сімей санаторно-курортного лікування, що сплачується за рахунок коштів фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності , а саме: у страхувальника відсутні особисті заяви, медичні довідки та зворотні талони про використання путівок , хоча відповідно до п. 3.4 Порядку №12 вони мають зберігатись в фінансовому підрозділі страхувальника;

- ст. 48 «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням», п. 1.5 та 3.4 Порядку придбання та забезпечення дитячими новорічними подарунками дітей застрахованих осіб за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, а саме: дитячі подарунки видавались працівниками не за основним місцем роботи, а за сумісництвом; також подарунки всупереч зазначеному порядку видавались на дітей старше 14 років;

- п.4 ст. 19 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування», а саме: особам, які протягом 12 місяців перед настанням страхового випадку мали менше 6 місяців страхового стажу, розмір допомоги не обмежувався величиною однієї мінімальної заробітної плати на місяць;

- ч. 2 ст. 22 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування», а саме: допомога надана за рахунок коштів Фонду з першого дня, а не з шостого;

- ч.2 ст. 23 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування», а саме: допомога надана за дні порушення режиму.

В обґрунтування протиправності вказаних порушень позивач зазначив, що відповідачем не додано жодних копій первинних документів, з детальним обґрунтуванням цих порушень та вказаних сум, як того вимагає п. 3.13.3 Інструкції, тобто дані обставини не досліджено належним чином та відсутні факти, що надають можливість встановити або спростувати наявність порушень.

Поряд з цим, суд вважає такі доводи позивача необґрунтованими та безпідставними з огляду на наступне.

Так, єдині вимоги щодо створення управлінських документів і роботи зі службовими документами, а також порядок їх архівного зберігання в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності передбачений Порядком організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 18.06.2015 № 1000/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 22.06.2015 за № 736/27181 (далі - Порядок № 1000/5).

Відповідно до п.п. 1 та 2 глави 3 розділу IV Порядку № 1000/5 документи з моменту створення чи надходження і до передавання на зберігання в архів установи зберігаються за місцем формування справ у службі діловодства чи інших структурних підрозділах установи відповідно до номенклатури справ.

Керівники структурних підрозділів установи і працівники, відповідальні за організацію діловодства в цих підрозділах, зобов'язані забезпечити зберігання документів і справ.

Разом з тим, відповідно до глави 1 розділу V Порядку № 1000/5 експертиза цінності документів проводиться на підставі чинного законодавства у сфері архівної справи та діловодства, типових та галузевих переліків видів документів із зазначенням строків їх зберігання, типових та галузевих переліків видів документів, що підлягають внесенню до НАФ, типових і примірних номенклатур справ, інших нормативно-правових актів з питань експертизи цінності, методичних рекомендацій Укрдержархіву.

Вилучення документів для знищення без проведення попередньої експертизи їх цінності забороняється.

Для організації та проведення експертизи цінності документів в установах утворюються постійно діючі ЕК, що діють відповідно до положень про них.

Державні органи, органи місцевого самоврядування, державні та комунальні підприємства, установи та організації розробляють положення про ЕК на підставі Типового положення про експертну комісію державного органу, органу місцевого самоврядування, державного і комунального підприємства, установи та організації, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 19 червня 2013 року № 1227/5, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 25 червня 2013 року за № 1062/23594 (із змінами).

У своїй діяльності ЕК, ФЗК, ЕОК установ керуються принципами і критеріями експертизи цінності документів, установленими Порядком утворення та діяльності комісій з проведення експертизи цінності документів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 серпня 2007 року № 1004 (із змінами).

ЕК установи, у діяльності якої утворюються документи НАФ, приймає рішення про, зокрема, схвалення і подання до ЕПК державного архіву (ЕК архівного відділу районної, районних у містах Києві і Севастополі державних адміністрацій, міської ради) проектів таких документів: описів справ постійного зберігання, описів справ з кадрових питань (особового складу), номенклатур справ, інструкцій з діловодства, положень про служби діловодства, архівні підрозділи та ЕК, анотованих переліків унікальних документів НАФ, актів про вилучення для знищення документів, не внесених до НАФ, актів про вилучення документів з НАФ, актів про невиправні пошкодження справ (документів) НАФ;

ЕК установи, у діяльності якої не утворюються документи НАФ, приймає рішення про, зокрема, схвалення і подання до ЕПК державного архіву (ЕК архівного відділу районної, районних у містах Києві і Севастополі державних адміністрацій, міської ради) проектів таких документів: описів справ з кадрових питань (особового складу), актів про вилучення для знищення документів, не внесених до НАФ.

ЕК одночасно розглядає описи справ та акти про вилучення для знищення документів, не внесених до НАФ, а також акти про вилучення документів з НАФ разом з актами про невиправні пошкодження справ (документів) НАФ (за їх наявності).

При цьому, згідно з главою 2 розділу V Порядку № 1000/5 експертиза цінності документів в установі проводиться:

у поточному діловодстві - під час складання номенклатур справ, формування документів у справи і перевіряння правильності віднесення документів до відповідних справ, підготовки справ до передавання на архівне зберігання;

в архіві установи - у процесі приймання справ до архіву та підготовки справ на постійне зберігання.

Під час проведення експертизи цінності документів у діловодстві вирізняють чотири групи справ:

постійного зберігання;

тривалого (понад 10 років) зберігання;

тимчасового зберігання (до 10 років включно);

ті, що підлягають знищенню у зв'язку із закінченням строків їх зберігання.

Відбір зазначених груп документів здійснюється на підставі номенклатури справ установи, а також типових та галузевих переліків документів зі строками зберігання шляхом перегляду кожного аркуша справи. Одночасно перевіряються якість і повнота чинної номенклатури справ, правильність визначення строків зберігання справ, передбачених номенклатурою, дотримання встановлених правил оформлення документів та формування справ.

За результатами експертизи цінності документів структурні підрозділи готують справи постійного і тривалого (понад 10 років) зберігання до передавання до архіву установи, зокрема:

здійснюється оформлення справ відповідно до вимог, визначених у главі 2 розділу VI цих Правил;

здійснюється складання описів справ структурного підрозділу згідно з вимогами, визначеними у главі 3 розділу VI цих Правил;

на підставі номенклатур справ формуються переліки (списки) справ, що підлягають знищенню у зв'язку із закінченням строків їх зберігання, для включення до акта про вилучення для знищення документів, не внесених до НАФ.

Так, відповідно до глави 3 розділу V Порядку № 1000/5 на підставі поданих структурними підрозділами переліків (списків) справ, що підлягають знищенню у зв'язку із закінченням строків їх зберігання, та проведеної експертизи цінності документів в архіві установи складається акт про вилучення для знищення документів, не внесених до НАФ, за формою, наведеною в додатку 15 до цих Правил.

Акт про вилучення для знищення документів, не внесених до НАФ, складається у двох примірниках, як правило, на справи всієї установи. Якщо в акті зазначено справи кількох структурних підрозділів, їх найменування зазначаються перед групою заголовків справ цього підрозділу. Назви однорідних справ, відібраних до знищення, вносяться в акт під загальним заголовком із зазначенням кількості справ, уключених до кожної групи. Акти про вилучення документів для знищення мають валову нумерацію, починаючи з № 1.

Справи включаються в акт про вилучення для знищення документів, не внесених до НАФ, якщо передбачений для них строк зберігання закінчився до 01 січня року, в якому складено акт. Наприклад, справи з трирічним строком зберігання, закінчені у 2014 році, можуть включатися в акт, що буде складений не раніше 01 січня 2018 року, з п'ятирічним строком зберігання - не раніше 01 січня 2020 року, з урахуванням приміток, зазначених у відповідних переліках документів зі строками зберігання.

Установи, у діяльності яких утворюються документи НАФ, подають схвалені ЕК установи акти про вилучення для знищення документів, не внесених до НАФ, разом з описами справ постійного зберігання та з кадрових питань (особового складу) на розгляд ЕПК (ЕК) державної архівної установи, ЕК архівного відділу міської ради, у зоні комплектування якої перебуває установа.

Установи, у діяльності яких не утворюються документи НАФ, подають схвалені ЕК установи акти про вилучення для знищення документів, не внесених до НАФ, разом з описами справ з кадрових питань (особового складу) на розгляд ЕПК (ЕК) державної архівної установи, ЕК архівного відділу міської ради, у зоні комплектування якої перебуває установа.

У разі внесення до акта про вилучення для знищення документів, не внесених до НАФ, первинної фінансової та бухгалтерської документації до нього додається довідка про проведення перевірки органами Державної фіскальної служби з питань дотримання податкового законодавства, а для органів виконавчої влади, державних фондів, бюджетних організацій, суб'єктів господарювання державного сектору економіки, підприємств і організацій, які отримували кошти з бюджетів усіх рівнів та державних фондів або використовували державне чи комунальне майно, - ревізії, проведеної органами державної контрольно-ревізійної служби за сукупними показниками фінансово-господарської діяльності. Довідка підписується керівником установи та бухгалтером.

Погоджені (схвалені) акти про вилучення для знищення документів, не внесених до НАФ, затверджуються керівником установи, після чого установа має право знищити документи.

Подібні норми містив і Перелік типових документів, що утворюються в діяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, інших установ, організацій і підприємств із зазначенням термінів зберігання документів із внесеними змінами та доповненнями, затвердженого наказом Головного архівного управління при Кабінеті міністрів України від 20.07.1998 № 41.

Таким чином, проаналізувавши вказані норми, суд зазначає про те, що передумовою для знищення документів, є створення на підприємстві, установі або організації експертної комісії, яка проводить експертизу цінності наявних на підприємстві документів та приймає рішення, зокрема, про вилучення документів, що підлягають знищенню у зв'язку із закінченням строків їх зберігання, про що складається акт про вилучення для знищення документів, який затверджуються керівником установи.

При цьому, суд зазначає, що вилучення документів для знищення без проведення попередньої експертизи їх цінності забороняється.

Разом з тим, суд зазначає, що позивачем до матеріалів справи, не надано жодних, у розумінні ст. 73 КАС України доказів створення на Комунальному підприємстві виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) "Київкомунсервіс" експертної комісії, проведення такою ЕК експертизи цінності документів та складання актів такою ЕК про вилучення для знищення таких документів.

Водночас, суд зазначає, що без документів що зберігається у страхувальника, відповідач може лише посилатись на заявки-розрахунки, наявні в органі Фонду та відомості, що знаходяться в електронному Єдиному державному реєстрі соціального страхування України, що було зроблено Фондом при проведені перевірки.

Крім того, судом встановлено, що перевірка страхувальника проводилась в присутності посадових осіб підприємства, які не заперечували щодо обставин викладених в акті перевірки та не відмовились від його підписання.

Відтак, вимога позивача про скасування рішення №106 від 18.04.2017 про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування є безпідставною та необґрунтованою.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час судового розгляду справи відповідач, як суб'єкт владних повноважень, довів належними засобами доказування правомірність та обґрунтованість прийнятого рішення, а тому в задоволенні адміністративного позову суд відмовляє повністю.

Інші доводи представника позивача щодо протиправності оскаржуваного рішення суд вважає необґрунтованими, оскільки спростовуються матеріалами справи.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, за сукупністю наведених обставин та враховуючи наявність письмових документів, виходячи з системного аналізу вищезазначених норм чинного законодавства України, що регулює спірні відносини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) "Київкомунсервіс").

Відповідно до ст. 139 КАС України, оскільки, адміністративний позов задоволенню не підлягає, а тому судові витрати позивачу не відшкодовуються. При цьому, доказів понесення судових витрат відповідачем суду не надано.

Керуючись статтями 77-78, 143, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні адміністративного позову Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) "Київкомунсервіс") повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги).

Суддя Н.Г. Вєкуа