Справа № 653/793/19
Суддя: Берлімова Ю. Г.
Дата ухвалення: 2019-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 653/793/19
Провадження № 2-а/653/39/19
РІШЕННЯ

іменем України

"25" березня 2019 р. м. Генічеськ

Генічеський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Берлімової Ю.Г.

за участю секретаря Волвенко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Генічеськ справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Львівській області Лемішка Василя Івановича, Управління патрульної поліції в Львівській області про оскарження постанови щодо притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора Управління патрульної поліції в Львівській області Лемішка Василя Івановича, Управління патрульної поліції в Львівській області про оскарження постанови щодо притягнення до адміністративної відповідальності. Позовні вимоги мотивує тим, що 25 лютого 2019 року поліцейським Лемішко В.І. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК № 489672, згідно якої позивача притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у розмірі 255,00 грн. за порушення п. 12.4 ПДР. Вважає винесену постанову такою, що винесена з грубим порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки постанова не містить відомостей про повірку приладу «TRUCAM», не зазначено наявності чи відсутності свідоцтва про реєстрацію типу вимірювального засобу, свідоцтва про повірку із відповідним штампом та відомостей про допустимі похибки такого приладу. Вказує, що через порушення порядку використання техніки прилад показав вищий показник швидкості, аніж реальна. Також зазначає, що в нього не було часу підготуватися до розгляду справи, оскільки після звинувачень поліцейський відразу виніс постанову, не звертав уваги на клопотання позивача та не надав жодних доказів вчинення ним правопорушення. У зв'язку із цим, вважає, що постанова є незаконною та підлягає скасуванню.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 був відсутнім. Надав до суду клопотання, в якому просив розгляд справи провести за його відсутністю. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Відповідачі в судовому засіданні були відсутніми. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причина неявки суду не відома що у відповідності до положень ч. 1 ст. 205 КАС України не перешкоджає розгляду справи по суті.

Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги пояснення позивача, дослідивши представлені суду письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами по справі належну правову оцінку, суд доходить висновку про задоволення заявленого позову з наступних підстав.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» безпосередньо встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, ч. 2 ст. 222 КУпАП наділяє працівників патрульної служби повноваженнями щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення, в тому числі і передбаченими ч.1 ст.122 КУпАП.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що інспектор патрульної поліції як представник підрозділу патрульної служби Національної поліції і уповноважена особа має право розглядати справи про адміністративні правопорушення, віднесені до компетенції органів Національної поліції, зокрема за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Частиною першою ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за, зокрема, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

У силу приписів ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення можуть бути будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, які використовуються під час нагляду за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На пропозицію суду, яку було викладено в ухвалі про відкриття провадження по справі, подати письмові заперечення проти позову, та посилання на докази, якими вони обґрунтовуються, і які можуть бути використані як доказ у справі, відповідачами не було надано відповідних доказів, тому суд вирішує справу на основі наявних доказів відповідно до вимог ч. 5 ст. 77 КАС України.

Згідно копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 489672 від 25 лютого 2019 року, складену інспектором поліції Управління патрульної поліції у Львівській області Лемішко В.І. - ОСОБА_1, керуючи автомобілем Skoda Rapid, реєстраційний номер НОМЕР_1 25 лютого 2019 року о 13:37 годині на 526 км а/д М-06 «Київ-Чоп» рухався зі швидкістю 94 км/годину у населеному пункті, чим порушив вимоги п. 12.4 Правил дорожнього руху, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Швидкість вимірювалась приладом TRUCAM LTI 20/20 ТС000584. На ОСОБА_1 цією постановою накладене адміністративне стягнення - штраф 255 грн.

Пункт 12.4 ПДР передбачено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Так, для позначення початку населеного пункту, в якому діють вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах, застосовується знак 5.45 «Початок населеного пункту», який встановлюється на фактичній межі забудови, яка прилягає до дороги.

Згідно з положенням п. (а) ч. 3 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 р., кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.

Обвинувачення повинно бути конкретним, обвинувачена особа, реалізує своє право на захист від пред'явленого їй конкретного обвинувачення (відомості про час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено те, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Суд констатує, що обвинувачення позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП є неконкретним і не містить, як того вимагає ч. 2 ст. 283 КУпАП, конкретного опису обставин, установлених під час розгляду справи.

Так, у постанові відсутня назва населеного пункту, як місця вчинення адміністративного правопорушення, інших доказів, що свідчили про рух автомобіля під керуванням ОСОБА_1 у відповідній зоні.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. Така позиція суду ґрунтується на правових висновках, які зроблені Конституційним Судом України у своєму Рішенні у справі № 23-рп/2010 від 22 грудня 2010 року.

Разом з тим, відповідачем, на якого законом покладено обов'язок щодо збирання доказів правопорушення та на якого покладений обов'язок доказування правомірності свого рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, не надав суду докази, які б безпосередньо свідчили про наявність події правопорушення, яка б була підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Постанова не містить посилання на жоден доказ вчинення позивачем адміністративного порушення, окрім застереження стосовно того, що швидкість керованого позивачем вимірювалася приладом TRUCAM LTI20/20 ТС000584.

Проте, сама по собі постанова про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена Наказом МВС України № 1395 від 7 листопада 2015 року передбачає винесення інспектором адмінпостанови без складання протоколу у разі виявлення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбаченого, зокрема, ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Працівник патрульної поліції може винести постанову на місці вчинення правопорушення, тобто на місці зупинки транспортного засобу, проте постанова не може бути винесена без розгляду адміністративної справи. Дані норми вказують на те, що працівник патрульної поліції повинен дотримуватися вимог ст. 283 КУпАП.

Так, ст. 9 Розділу ІІІ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», встановлює порядок розгляду справи поліцейським, під час якого, зокрема, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Таким чином, суд наголошує, що винесення постанови із порушенням порядку розгляду справи призвело до порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статті 268 КУпАП, зокрема, право користуватися юридичною допомогою, заявляти клопотання, подавати докази по справі тощо.

Право особи заявляти клопотання, зокрема, про ознайомлення із доказами на підтвердження вчинення правопорушення та документами, що підтверджують правомірність використання техніки, що вимірює швидкість закріплено ч. 1 ст. 268 КУпАП та не може обмежуватися або ігноруватися.

Ігнорування інспектора Управління патрульної поліції в Львівській області Лемішко В.І. клопотань позивача є порушенням вищевказаних норм.

Відповідачі, не з'явившись до суду, заперечень проти вимог позивача та викладених ним обставин, не надали, приведені ним твердження не спростували.

Враховуючи викладене вище, відсутність доказів на підтвердження факту скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, з огляду на те, що відповідачем, на якого покладено обов'язок доказування, не надано до суду жодних доказів, які б беззаперечно підтвердили факт порушення позивачем вимог ПДР, скоєння ним оскаржуваного адміністративного правопорушення є недоведеним, а тому притягнення позивача до адміністративної відповідальності шляхом винесення спірної постанови не може вважатися законною і обґрунтованою.

Внаслідок цього, оскаржувана постанова, як така, що винесена з грубим порушенням норм матеріального і процесуального права підлягає скасуванню як незаконна, а провадження по справі про адміністративне правопорушення закриттю.

Керуючись ст. ст. ст. 5, 6, 77, 241-250,286 КАС України, суд-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Львівській області Лемішка Василя Івановича, Управління патрульної поліції в Львівській області про оскарження постанови щодо притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Визнати незаконною постанову серії НК № 489672 від 25 лютого 2019 року, винесену в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, у відношенні ОСОБА_1 та скасувати її.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П'ятого апеляційного адміністративного суду через Генічеський районний суд Херсонської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Генічеського районного суду Ю. Г. Берлімова