Справа № 200/12343/17
Суддя: Женеску Е. В.
Дата ухвалення: 2018-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2а/200/1034/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2018 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Женеску Е.В.

за участю секретаря: Лавренко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро справу за адміністративним позовом Дочірнього підприємства приватного торгівельно-комерційного підприємства «Веснянка» до Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, -

В С Т А Н О В И В:

26 липня 2017 року позивач ДП ПТКП «Веснянка» звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги наступним.

09 червня 2017 року начальником управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради ОСОБА_1 винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення за № 50/0906 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення, передбачене п.2 ч.6 ст.2 Закону України «Про відповідальність у сфері містобудівної діяльності» та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 16840 грн. за недопущення посадових осіб відповідача на обєкт містобудування, розташований за адресою м. Дніпро, вул. Калинова в районі буд.82-Б (на території ринку «Образцовий»). Позивач отримав вказану постанову поштою 20.07.2017 року. Позивач вважає постанову протиправною, оскільки посадові особи відповідача на обєкт будівництва не приходили, до позивача не звертались з приводу проведення перевірки на зазначеному обєкті, та порушений порядок оформлення результатів державного архітектурно-будівельного контролю. Крім того, пунктом 2 ч.6 ст.2 Закону України «Про відповідальність у сфері містобудівної діяльності» передбачена відповідальність за недопущення посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, на обєкти будівництва, підприємства будівельної галузі для виконання покладених на них функцій, в той час як відповідач таким органом не є.

Враховуючи викладене, позивач просив суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності № 50/0906 від 09.06.2017 року, якою позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого п.2 ч.6 ст.2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 16840 грн. за недопущення посадових осіб Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради на обєкт містобудування, розташований за адресою м. Дніпро, вул. Калинова в районі буд.82-Б (на території ринку «Образцовий»), винесену начальником управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради ОСОБА_1

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Женеску Е.В. від 27 липня 2017 року відкрито провадження в адміністративній справі за позовом Дочірнього підприємства приватного торгівельно-комерційного підприємства «Веснянка» до Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 01 грудня 2017 року.

Відповідач надав суду відзив на позов.

Відзив обґрунтований тим, що при проведенні позапланової перевірки посадові особи відповідача діяли в межах встановленої законом компетенції. Підставою для проведення позапланової перевірки було звернення співвласників будинку по вул. Калинова, 82-Б від 27.03.2017 року, яке надійшло з Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області. Присутність представників субєкту перевірки юридичної особи під час перевірки є правом, а не обовязком. В ході проведення позапланової перевірки 22.05.2017 року був присутнім ОСОБА_2, що діяв на підставі довіреності позивача від 22.05.2017 року. В акті зазначено, що ОСОБА_2 від отримання акту відмовився. Відповідно до вимог чинного законодавства, документи, що були складені під час перевірки, направлені позивачу 02.06.2017 року. В протоколі про адміністративне правопорушення, який складено 2.05.2017 року, зазначено місце, дата та час розгляду справи про адміністративне правопорушення. Вважає, що позивачем пропущено строк на оскарження постанови не можуть бути прийняти до уваги. Просить залишити позов без розгляду.

18 квітня 2018 року представник позивача надав додаткові пояснення, в яких зазначив, що на дату винесення оскаржуваної постанови Закон України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» не передбачав відповідальність за недопущення посадових осіб відповідача на обєкт містобудування, відповідні зміни були внесені лише законом, який набрав чинності 10.06.2017 року.

У заяві, поданій 18.04.2018 року, представник відповідача наголосив, що позивачем пропущено строк звернення до суду.

Вивчивши надані сторонами докази, проаналізувавши норми чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України (в редакції Закону України від 3.10.2017р.) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій субєкта владних повноважень протиправними та зобовязання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності субєкта владних повноважень протиправною та зобовязання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) субєкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача субєкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихстаттею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку.

Відносини, які виникають у сфері містобудівної діяльності, врегульовано Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 № 3038-VI (далі - Закон № 3038), Постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 № 553 «Про затвердження Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю» (далі Порядок № 553).

Відповідно до ст.41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» Державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється на обєктах будівництва у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право:

1) безперешкодного доступу до місць будівництва об'єктів та до об'єктів, що підлягають обов'язковому обстеженню;

2) складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону;

3) видавати обов'язкові для виконання приписи щодо:

а) усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил;

б) зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема будівельних норм, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт;

4) проводити перевірку відповідності виконання підготовчих та будівельних робіт вимогам будівельних норм, державних стандартів і правил, затвердженим проектним вимогам, рішенням, технічним умовам, своєчасності та якості проведення передбачених нормативно-технічною і проектною документацією зйомки, замірів, випробувань, а також ведення журналів робіт, наявності у передбачених законодавством випадках паспортів, актів та протоколів випробувань, сертифікатів та іншої документації.

Пунктом 5 Порядку № 553 визначено, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Відповідно до п.7 Порядку № 553 позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Підставою для проведення позапланової перевірки є, зокрема, звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення субєктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Судом встановлено, що начальником Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради ОСОБА_1 18 травня 2017 року було видано наказ «Про проведення позапланової перевірки на обєкті містобудування за адресою м. Дніпро, вул. Калинова в районі буд.82-Б (на території ринку «Образцовий») щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання будівельних робіт. Встановлено строк проведення перевірки 5 робочих днів з 22 по 26 травня 2017 року включно.

Підставою для проведення перевірки послужило звернення співвласників будинку по вул. Калинова, 82-Б від 27.03.2017 року, яке надійшло до відповідача 10.04.2017 року з Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області.

Таким чином, перевірка була проведена на обєкті будівництва, що відповідає вимогам закону.

22 травня 2017 року головними спеціалістами-інспекторами управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради ОСОБА_3І, ОСОБА_4, у присутності ОСОБА_2, що діє на підставі довіреності позивача від 22.05.2017 року, складено акт про те, що керівник дочірнього підприємства приватного торгівельно-комерційного підприємства «Веснянка» ОСОБА_5 не допустив посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю на обєкт містобудування, розташований за адресою м. Дніпро, вул. Калинова в районі буд.82-Б (на території ринку «Образцовий»).

Відповідно до п.21 Порядку № 553, у разі відмови суб'єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, підписати акт перевірки та припису, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю робить у акті відповідний запис.

При цьому суд звертає увагу, що в примірнику акту, який наданий суду відповідачем, зроблені відмітки про те, що ОСОБА_6 від підпису та від отримання акта відмовився.

В той же час, у примірнику акту від 22.05.2017 року, який наданий позивачем та доданий до позовної заяви, такі відмітки відсутні.

Також, 22 березня 2017 року головним спеціалістом-інспектором управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне правопорушення, з якого вбачається, що посадові особи державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради не допущені на обєкт перевірки, розташований за адресою м. Дніпро, вул. Калинова в районі буд.82-Б (на території ринку «Образцовий»). В протоколі також зазначено, що він складений у присутності ОСОБА_2, що діє на підставі довіреності позивача від 22.05.2017 року.

В примірнику протоколу, який наданий суду відповідачем, зроблено відмітку про те, що ОСОБА_6 від отримання протоколу відмовився.

При цьому в примірнику протоколу, який доданий позивачем до позовної заяви, така відмітка відсутня.

Відповідач стверджує, що примірник акта та протоколу надіслав позивачу поштою, та на підтвердження надав Список згрупованих поштових відправлень № 15340 та чек ДД УДППЗ «Укрпошта» від 02.06.2017 року.

Таким чином, зазначені розбіжності у наданих сторонами доказах викликають у суду обґрунтований сумнів у тому, що акт та протокол від 22.05.2017 року були в момент їх складання оформлені представниками відповідача відповідно до вимог Порядку № 553.

В протоколі також зазначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться об 14-30 год. 09 червня 2017 року за адресою м. Дніпро, вул.. Січеславська Набережна, 29-А..

09 червня 2017 року начальником управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради ОСОБА_1 винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення за № 50/0906, якою Дочірнє підприємство приватне торгівельно-комерційне підприємство «Веснянка» визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого п.2 ч.6 ст.2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 16840 грн.

Дійсно, відповідно до п.2 ч.6 ст.2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» субєкти містобудування несуть відповідальність у вигляді штрафу за такі правопорушення: недопущення посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю на обєкти будівництва, підприємства будівельної галузі для виконання покладених на них функцій - у розмірі тридцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Проте суд звертає увагу, що частина шоста статті другої вказаного Закону України має таку редакцію відповідно до Закону України № 1817-VIII від 17.01.2017 року, який відповідно до розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» набирає чинності через чотири місяці з дня його опублікування. Враховуючи, що Закон України № 1817-VIII від 17.01.2017 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення містобудівної діяльності» був опублікований у газеті «Голос України» 10.02.2017 року (№ 26), він набув чинності лише 10.06.2016 року.

Отже, на день винесення оскаржуваної постанови, а тим більше на день складення акту та протоколу, якими було зафіксовано не допуск посадових осіб відповідача на обєкт містобудування, вказана норма діяла іу іншій редакції, а саме: Суб'єкти містобудування несуть

відповідальність у вигляді штрафу за такі правопорушення: недопущення посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, на об'єкти будівництва, підприємства будівельної галузі для виконання покладених на них функцій - у розмірі десяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

У відповідності до ОСОБА_7 про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 294 від 09 липня 2014 року, Державна архітектурно-будівельна інспекція України (Держархбудінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-премєр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

З наданого відповідачем ОСОБА_7 про управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради, затвердженого рішенням міськради № 63/16 від 01.12.2016 року, вбачається, що відповідач є виконавчим органом Дніпровської міської ради. Отже, положення п.2 ч.6 ст.2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», у редакції на час вчинення правопорушення на нього не поширювались.

Відповідно до статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

В рішенні Конституційного суду України від 05 квітня 2001 року № 3-рп зазначено, що Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів. Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності ним законом або іншим нормативно-правовим актом. Винятки з цього конституційного принципу, тобто надання закону або іншому нормативно-правовому акту зворотної сили, передбачено частиною першою статті 58 Конституції України, а саме: коли закони або інші нормативно-правові акти пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначене також узгоджується з рішенням Конституційного суду України від 02 липня 2002 року № 13-рп, в якому зазначено, що суть положення статті 58 Конституції України про незворотність дії законів та інших нормативно-правових актів у часі полягає в тому, що дія законів та інших нормативно-правових актів поширюється на ті відносини, які виникли після набуття ними чинності, і не поширюється на правовідносини, які виникли і закінчилися до набуття такої чинності.

Таким чином, положення ст. 58 Конституції України необхідно розуміти так, що всі суб'єкти правовідносин, у тому числі відповідач та суд мають застосовувати до правовідносин той закон, який існував на момент їх виникнення.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення прийнято відповідачем не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, необґрунтовано, в звязку з чим воно є протиправним та підлягає скасуванню.

Стосовно доводів відповідача щодо пропуску строку зі зверненням з позовом до суду суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» Постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері

містобудівної діяльності може бути оскаржено до суду протягом 15 днів з дня її винесення з повідомленням про таке оскарження у той самий строк органу, який виніс постанову.

Представником позивача подано клопотання про поновлення строку для звернення до суду з позовом.

Відповідно до ч.1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Суд погоджується з доводами позивача, оскільки матеріалами справи підтверджується та відповідачем не заперечується, що позивач не був присутнім під час розгляду адміністративної справи.

Тієї обставини, що позивачем було фактично отримано копію оскаржуваної постанови раніше, відповідач належними доказами не довів.

З огляду на зазначене суд вважає за можливе поновити позивачу пропущений строк для звернення з позовною заявою до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 6-9, 19, 44, 77, 121, 241 - 246, 371 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Визнати причину пропуску строку звернення Дочірнього підприємства приватного торгівельно-комерційного підприємства «Веснянка» до адміністративного суду поважною та поновити його.

Позовні вимоги Дочірнього підприємства приватного торгівельно-комерційного підприємства «Веснянка» до Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності № 50/0906 від 09.06.2017 року, якою позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого п.2 ч.6 ст.2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 16840 грн. за недопущення посадових осіб Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради на обєкт містобудування, розташований за адресою м. Дніпро, вул. Калинова в районі буд.82-Б (на території ринку «Образцовий»), винесену начальником управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради ОСОБА_1

Стягнути з Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень на користь Дочірнього підприємства приватного торгівельно-комерційного підприємства «Веснянка» судовий збір у розмірі 1600 грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий-суддя: Е.В. Женеску