Справа № 510/1097/17
Суддя: Гончарова-Парфьонова О. О.
Дата ухвалення: 2019-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РЕНІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Провадження № 2-а/510/23/19

Справа № 510/1097/17

27.03.2019 року м. Рені Одеської області

Ренійський районний суд Одеської області у складі

головуючого судді Гончарової-Парфьонової О.О.

при секретарі Міхайліченко В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Рені Одеської області адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту інформатизації Міністерства внутрішніх справ України, Ренійського відділення поліції Ізмаїльського відділу поліції ГУНП в Одеській області про визнання недійсною інформації, -

встановив:
Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідачів про визнання недійсною інформації, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він у квітні 2016 року звернувся до Управління інформаційного забезпечення при управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області (у відповідний відділ Ренійського РВ ГУМВС України в Одеській області на час дії міліції) щодо отримання інформації про відсутність у нього будь-яких судимостей з метою оформлення на роботу.

Згідно інформації Управління оперативної інформації Управління міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, позивач станом до листопада 2012 року до кримінальної відповідальності не притягувався, засудженим не був, засудженим не є, та в розшуку не перебуває.

Відповідно до довідки Управління інформаційного забезпечення УМВС України в Одеській області, ОСОБА_1 станом на 04 квітня 2016 року не є засудженим (за кримінальними справами) та в розшуку не перебуває, однак в 1995 році притягувався до кримінальної відповідальності за заявами Ренійського районного суду Одеської області, матеріали справи 26 січня 1996 року направлені до суду.

Лише після отримання вказаної інформації позивачу стало відомо, про те, що він притягувався до кримінальної відповідальності. Однак ніяких проваджень щодо нього не порушувалося, про наявність будь-яких кримінальних справ ОСОБА_1 відомо не було, ніяких вироків про визнання його винним у скоєні кримінального злочину не існує.

На звернення позивача від 11 жовтня 2016 року до Ренійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП України в Одеській області була отримана відповідь, що на даний час усі кримінальні справи по відношенню до нього призупинені та встановлюється можливість зняття його з категорії обліку «підсудний».

На заяву позивача до Ренійського районного суду Одеської області від 19 вересня 2016 року було надано відповідь, що в Ренійському районному суду Одеської області в період з 1996 року по 2016 року не перебували кримінальні справи щодо ОСОБА_1 , вироки не ухвалювалися.

На думку позивача, інформація щодо притягнення його до кримінальної відповідальності в 1995 році не відповідає дійсності та немає підстав для внесення даних до бази даних про притягнення його кримінальної відповідальності . Наявність вказаної недостовірної інформації в відповідних базах даних порушує право ОСОБА_1 на свободу працевлаштування, оскільки він не має можливості працювати.

Позивач у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі, про дату, час та місце проведення судового засідання сповіщався належним чином, до суду надійшла заява від представника позивача адвоката Златі Н.С., відповідно до якої вона просить розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити.

Представник Департаменту інформатизації Міністерства внутрішніх справ Україниу судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі, про дату, час та місце проведення судового засідання сповіщався належним чином, надав суду заяву, у якій вказано, що у ДІ МВС України не передбачені кошти державного бюджету на оформлення відрядження та прийняття участі у судовому засіданні представника ДІ МВС України, а тому він просить розглядати справу за його відсутності. Заперечень проти визнання позовних вимог ОСОБА_1 надано не було.

Представник Ренійського відділення поліції Ізмаїльського відділу поліції ГУНП в Одеській області, у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі, про дату, час та місце проведення судового засідання сповіщався належним чином, причини неявки суду не відомі. Заперечень проти визнання позовних вимог ОСОБА_1 надано не було.

Згідно із ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Згідно з нормами статті 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Оскільки судової розгляд справи було неодноразово перенесено на іншу дату з причини не явки представника відповідача до судового засідання, який був належним чином повідомлений, суд, для недопущення порушення законних прав позивача, вважає за можливим розглянути справу без представника Ренійського відділення поліції Ізмаїльського відділу поліції ГУНП в Одеській області.
Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, позивач у квітні 2016 року звернувся до Управління інформаційного забезпечення при управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області (у відповідний відділ Ренійського РВ ГУМВС України в Одеській області на час дії міліції) щодо отримання інформації про відсутність у нього будь-яких судимостей з метою оформлення на роботу.

Відповідно до довідки Управління інформаційного забезпечення Міністерства внутрішніх справ України 27-04042016/51031 серія ЕДО № 1739885, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Одеська область Україна на території України в розшуку не перебуває, у 1995 році Ренійським р/с Одеської області притягувався до кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 81 КК України (код. 1960 року). Матеріали справи 26.01.1996 році направлені до суду. Іншої інформацією станом на 14.04.2016, УІЗ ГУНП в Одеській області не володіє.

Лише після отримання вказаної інформації позивачу стало відомо, про те, що він притягувався до кримінальної відповідальності. Однак ніяких проваджень щодо нього не порушувалося, про наявність будь-яких кримінальних справ ОСОБА_1 відомо не було, ніяких вироків про визнання його винним у скоєні кримінального злочину не існує.

Згідно з довідкою Ренійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області М-118 від 28 жовтня 2016 року, на даний час усі кримінальні справі, що були у провадженні Ренійського РВ ГУМВС України в Одеській області до листопада 2012 року призупинені та встановлюється можливість зняття його з категорії обліку «підсудний».

Згідно із ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до довідки Ренійського районного суду Одеської області № 5/10/16 від 12 вересня 2016 року, у період з 1996 року по 2016 рік у відношенні до ОСОБА_1 кримінальні справи до суду не надходили.

Таким, чином вищевказана довідка Ренійського районного суду Одеської області повністю спростовує вказану у довідки Управління інформаційного забезпечення Міністерства внутрішніх справ України 27-04042016/51031 серія ЕДО № 1739885 інформацію щодо направлення до суду 26 січня 1996 року матеріалів кримінальної справи відносно ОСОБА_1 .

Суд також звертає увагу на той факт, що за період з 1996 року по 15 березня 2019 року кримінальні справи або кримінальні провадження у відношенні громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в провадження Ренійського районного суду не надходили та судом не розглядались, що підтверджується довідкою Ренійського районного суду Одеської області № 5/1/2019 від 19 березня 2019 року.

Також в матеріалах справі присутня копія військового квитка серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виданого Ренійським районним військовим комісаріатом Одеської області 15 листопада 1996 року, відповідно до якого позивач визнаний придатним до військової служби. 17 листопада 1996 року відповідно до приказу № 249 ОСОБА_1 било присвоєно військове звання рядовий. 29 грудня 1996 року він прийняв присягу. Звільнений з ЗС України в запас по закінченню строку служби відповідно до наказу №117 від 02 червня 1998 року. 08 червня 1998 року прийнятий на облік Ренійським райвійськкоматом Одеської області.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від призову на строкову військову службу в мирний час звільняються громадяни України, які були засуджені за вчинення злочину до позбавлення волі, обмеження волі, у тому числі із звільненням від відбування покарання.

Враховуючи вимоги чинного законодавства України наявність судимості не припускає проходження військової служби у мірний час. Крім того, прийняттю особи у ряди Збройних сіл України передує повна перевірка особистості вказаної особи. Таким чином, наявність у позивача військового квітка свідчить про те, що у 1996 року на момент прийняття останнім військової присяги, а також за період служби у Збройних силах України, судимості у ОСОБА_1 не було.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Згідно Рішення Конституційного Суду України в справі №1-4/2015 від 31.03.2015 року зазначено, що, Україну проголошено правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права (стаття 1, частина перша статті 8 Основного Закону України). Складовими принципу верховенства права є, зокрема, правова передбачуваність та правова визначеність, які необхідні для того, щоб учасники відповідних правовідносин мали можливість завбачати наслідки своїх дій і бути впевненими у своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано (абзац третій пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005).

Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Завданням адміністративного судочинства, як вказується у ч.1 ст.2 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оцінивши наявні у справі документи і матеріали, належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок наявних в матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, судом встановлено наступне.

Враховуючи вище наведене, суд приходить до висновку, що інформація щодо притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності в 1995 році не відповідає дійсності, а тому у вказаній частині позов підлягає задоволенню.

Що стосується вимоги позивача стосовно зобов`язання Управління Інформаційних технологій при Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Одеської області видати йому довідку про те, що він не судимий, не засуджений та в розшуку не перебуває, суд зазначає, що в даному випадку відсутні правові підстави для зобов`язання органу, якій навидь не є стороною по справі, вчинити будь-які дії. А тому вказана вимога задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 11, 14, 18, 72, 73, 77, 90, 241-246, 250, 255, 293, 295 КАС України, -

вирішив:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту інформатизації Міністерства внутрішніх справ України, Ренійського відділення поліції Ізмаїльського відділу поліції ГУНП в Одеській області про визнання недійсною інформації задовольнити частково.

Визнати такою, що не відповідає дійсності інформацію щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до кримінальної відповідальності в 1995 році.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Суддя О.О. Гончарова-Парфьонов