Справа № 280/5475/18
Суддя: Сацький Роман Вікторович
Дата ухвалення: 2019-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

25 березня 2019 року 11 год 12 хв.Справа № 280/5475/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сацького Р.В., за участю секретаря судового засідання Серебрянникової О.А., та сторін

представника позивача: адвокат ОСОБА_1,

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом: Приватного акціонерного товариства «НЕВІД» (юридична адреса: 72451, Запорізька область, Приазовський район, с. Приморський, вул. Поштова, буд.3, )

до відповідача Головного управління Держпраці у Запорізькій області (69032, м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, буд. 25, )

про визнання протиправними та скасування постанов від 06.11.2018 ЗП №1932/АВ/П/ТД-2ФС, ЗП 1932/5/АВ/П/ПТ/ІП-Фс про накладання штрафів, -

ВСТАНОВИВ:

20 грудня 2018 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Приватного підприємства «НЕВІД» (далі по тексту - позивач) до Головного управління Держпраці у Запорізькій області (далі по тексту - відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною та скасувати Постанову про накладання штрафу уповноваженими посадовими особами № ЗП 1932/5/АВ/П/ПТ/ТД-2ФС, винесену 06 листопада 2018 року заступником начальника Головного управління Держпраці у Запорізькій області ОСОБА_3, якою на приватне підприємство «НЕВІД» накладено штраф за порушення законодавства про працю у розмірі 1 340 280 (один мільйон триста сорок тисяч двісті вісімдесят) гривень 00 копійок;

- визнати протиправною та скасувати Постанову про накладання штрафу уповноваженими посадовими особами № ЗП 1932/5/АВ/П/ПТ/ІП-ФС, винесену 06 листопада 2018 року заступником начальника Головного управління Держпраці у Запорізькій області ОСОБА_3, якою на приватне підприємство «НЕВІД» накладено штраф за порушення законодавства про працю у розмірі 3 723 (три тисячі сімсот двадцять три) гривні 00 копійок.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем вимог законодавства про працю, Цивільного кодексу України та Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв'яжу з чим, було винесено неправомірне рішення. Вважає такі дії відповідача протиправним та просить позов задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 26.12.2018 позовну заяву залишено без руху. Надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви строком 5 днів від дня одержання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою суду від 14.01.2019 відкрито провадження по справі № 280/5475/18 у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Розгляд справи призначено на 14.02.2019 об 11 год. 00 хв.

Ухвалою суду від 14.02.2019 зупинено провадження по справі для примирення сторін до 25 березня 2019 року о/об 10 год. 00 хв.

Ухвалою суду від 25.03.2019 поновлено провадження по справі, розгляд справи призначено на 25.03.2019 о/об 10 год. 00 хв.

В судове засідання з'явився представик позивача, на позовних вимогах наполягав з підстав, викладених в позовній заяві. Просив суд позов задовольнити повністю.

Представником відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Розглянувши матеріали та з'ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

В період часу з 10 год. 40 хв. 05 жовтня 2018 року по 16 год. 15 хв. 16 жовтня 2018 р. інспектором праці Головного управління Держпраці у Запорізькій області ОСОБА_4 здійснено інспекційне відвідування позивача за юридичною адресою. За результатами інспекційного відвідування інспектором праці ОСОБА_4 складено Акт інспекційного відвідування (невиїздного інспектування) юридичної особи, яка використовує найману працю № ЗП 1932/5/АВ від 16 жовтня 2018 р. За результатами розгляду вказаного Акту 06 листопада 2018 р. заступником начальника Головного управління Держпраці у Запорізькій області ОСОБА_3 винесено дві постанови про накладення штрафів уповноваженими особами: № ЗП 1932/5/АВ/П/ПТ/ІП-ФС у сумі 3 723 (три тисячі сімсот двадцять три) грн. 00 коп., та № ЗП 1932/5/АВ/П/ПТ/ТД-2ФС у сумі 1 340 280 (один мільйон триста сорок тисяч двісті вісімдесят) грн. 00 коп., за виявлені порушення законодавства про працю, а саме за допуск осіб до роботи без укладання трудових договорів та допуск працівника до роботи без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування.

Проведеним інспектуванням, зокрема, встановлено, що між позивачем та дванадцятьма фізичними особами були укладені цивільно-правові договори, а саме: від 12.04.2018 укладений з ОСОБА_5, як Виконавець, та ПП «НЕВІД» в особі директора ОСОБА_6 як Замовник; від 12.04.2018 з ОСОБА_7 як Виконавець, та ПП «НЕВІД» в особі директора ОСОБА_6 як Замовник; від 12.04.2018 з ОСОБА_8 як Виконавець, та ПП «НЕВІД» в особі директора ОСОБА_6 як Замовник; від 12.04.2018 з ОСОБА_9 як Виконавець, та ПП «НЕВІД» в особі директора ОСОБА_6 як Замовник; від 12.04.2018 з ОСОБА_10 як Виконавець, та ПП «НЕВІД» в особі директора ОСОБА_6 як Замовник; від 12.04.2018 з ОСОБА_11 як Виконавець, та ПП «НЕВІД» в особі директора ОСОБА_6 як Замовник; від 12.04.2018 з ОСОБА_12 як Виконавець, та ПП «НЕВІД» в особі директора ОСОБА_6 як Замовник; від 12.04.2018 з ОСОБА_13 як Виконавець, та ПП «НЕВІД» в особі директора ОСОБА_6 як Замовник; від 12.04.2018 з ОСОБА_14 як Виконавець, та ПП «НЕВІД» в особі директора ОСОБА_6 як Замовник; від 12.04.2018 з ОСОБА_15 як Виконавець, та ПП «НЕВІД» в особі директора ОСОБА_6 як Замовник; від 12.04.2018 з ОСОБА_16 як Виконавець, та ПП «НЕВІД» в особі директора ОСОБА_6 як Замовник; від 12.04.2018 з ОСОБА_17 як Виконавець, та ПП «НЕВІД» в особі директора ОСОБА_6 як Замовник.

За укладеними договорами ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17 надавали наступні послуги: підготовка плавзасобів, знарядь лову до путини, та обстеження дна узбережжя з виходом у море, підготовка конструкцій нерестового гнізда, моніторинг 5 км зони Азовського моря для наукового досвіду.

В кожній укладеній угоді зазначено, що виконавець виконує роботу на свій ризик, самостійно організовує виконання роботи, не підпадає під дію внутрішнього трудового розпорядку. Пунктом 2.1 Угод визначено, що за виконану роботу Замовник сплачує Виконавцеві винагороду згідно з домовленістю та на підставі акту виконаних робіт. Оплата виконується не пізніше трьох днів з дня прийняття замовником роботи за актом. За результатами виконаних виконавцями робіт були складені відповідні акти виконаних робіт та проведена оплата відповідно до умов договорів.

Крім того, позивачем громадянка ОСОБА_20 призначена на посаду головного бухгалтера ПП «НЕВІД» 01.11.2005 відповідно до наказу № 11. З вказаного часу остання виконує свої посадові (трудові) обовязки та отримує відповідно до вимог законодавства за виконану роботу заробітну плату у встановленому законодавством розмірі. Також на виплачену заробітну плату ОСОБА_20 нараховані та сплачені до бюджету всі передбачені законодавством обовязкові платежі та податки. 02 січня 2018 р. ОСОБА_20 за домовленістю з директором позивача подала заяву про прийняття її на роботу в тому ж ПП «НЕВІД» за сумісництвом на посаду бухгалтера І категорії на 0,5 ставки від мінімальної заробітної плати. З вказаної дати на ОСОБА_20 було покладено додаткові обовязки за її ж спеціальністю зі збільшенням у звязку з цим оплати праці.

Проте, незважаючи на зазначені обставини посадовою особою Головного управління Держпраці у Запорізькій області укладені угоди з фізичними особами розцінені як трудові договори. Також відповідачем визначено, що позивачем з ОСОБА_20 укладений трудовий договір без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування. На підставі цього відповідачем прийняте рішення про застосування штрафу та складені протоколи про вчинення директором позивача адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 3 ст. 41 КУпАП.

Позивач з прийнятими рішеннями відповідача про застосування штрафів та складання адміністративних протоколів не погоджується, вважає їх помилковими, прийнятими безпідставно і необґрунтовано, за відсутності об'єктивного розгляду наданих документів та пояснень, такими, що порушуєють його права, як роботодавця. У зв'язку з чим звернувся до суду за захистом своїх прав.

Заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення по справі.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зазначає, що відносини, які виникають у сфері дотримання порядку здійснення трудових відносин, укладання тап виконання цивільно-правових договорів, чітко визначений порядок та, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовані Цивільним кодексом України та Кодексом Законів про Працю України.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КЗпПУ трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до ст. 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

ВІідповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені, зокрема, частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Отже, наявність обставин, що вказують на відсутність спрямування правочину на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, є лише підставою розгляду питання компетентним судом для визнання правочину недійсним (тобто вказує на оспорюваність правочину).

Відповідно до ч. 3 ст. 32 КЗпП України у звязку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Як вбачається з матеріалів справи, між ПП «НЕВІД» та дванадцятьма громадянами були укладені цивільно-правові угоди про надання послуг. Предметом кожної угоди було надання конкретно визначених послуг, обумовлених договорами. В кожній з дванадцяти угод зазначено, що виконавець виконує роботу на свій ризик, самостійно організовує виконання роботи, не підпадає під дію внутрішнього трудового розпорядку. Пунктом 2.1 Угод визначено, що за виконану роботу Замовник сплачує Виконавцеві винагороду згідно з домовленістю та на підставі акту виконаних робіт. Оплата виконується не пізніше трьох днів з дня прийняття замовником роботи за актом. За результатами виконаних робіт були складені відповідні акти виконаних робіт та проведена оплата відповідно до умов договорів. Разом з тим, на момент розгляду справи жодна з дванадцяти цивільно-правових угод, укладених між ПП «НЕВІД» та громадянами недійсними судом не визнані. Також судом не розглядався спір щодо застосування до цих договорів наслідків удаваних угод відповідно до положень ст.235 ЦК України.

З огляду на викладене судом вбачається, що ПП «НЕВІД» не було допущено порушення законодавства про працю під час укладання та виконання цивільно-правових угод з дванадцятьма громадянами, так як вказані особи виконували роботи, надавали послуги та отримували грошову винагороду відповідно до цивільного законодавства України і жодних трудових відносин між сторонами цих угод не виникало, що прямо передбачено самими договорами. У звязку з цим в діях ПП «НЕВІД» відсутні ознаки порушення законодавства про працю, а постанова про накладення штрафу № ЗП 1932/5/АВ/П/ПТ/ТД-2ФС, винесена 06 листопада 2018 р. заступником начальника Головного управління Держпраці у Запорізькій області ОСОБА_3, якою на ПП «НЕВІД» накладено штраф у розмірі 1 340 280,00 грн. підлягає скасуванню як протиправна та необґрунтована.

Також матеріалами справи повністю підтверджено, що громадянка ОСОБА_20 призначена на посаду головного бухгалтера ПП «НЕВІД» 01.11.2005 відповідно до наказу № 11. З вказаної дати вона виконує свої посадові обовязки та отримує відповідно до вимог законодавства за виконану роботу заробітну плату у встановленому законодавством розмірі. Також на виплачену заробітну плату ОСОБА_20 позивачем нараховуються та сплачуються до бюджету всі передбачені законодавством обовязкові платежі та податки. 02 січня 2018 ОСОБА_20 подала позивачу заяву про прийняття її на роботу в тому ж ПП «НЕВІД» за сумісництвом на посаду бухгалтера І категорії на 0,5 ставки від мінімальної заробітної плати. Тобто на ОСОБА_20 було покладено додаткові обовязки за її ж спеціальністю зі збільшенням у звязку з цим оплати праці. Зазначені обставини свідчать, що ОСОБА_20 не уклала новий трудовий договір, а продовжила працювати на тому ж підприємстві та продовжила роботу за тією ж спеціальністю. Однак, за погодженням з роботодавцем (позивачем) їй були змінені істотні умови праці покладені додаткові обовязки за її ж спеціальністю та кваліфікацією зі збільшенням розміру оплати праці. Оскільки новий трудовий договір з ОСОБА_20 не укладався, у ПП «НЕВІД» не виник обовязок повідомляти про зміну істотних умов правці свого співробітника центральний орган виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування.

З огляду на викладене судом вбачається, що ПП «НЕВІД» не було допущено порушення законодавства про працю під час зміни істотних умов праці громадянки ОСОБА_20, так як новий трудовий договір між позивачем та вказаною особою не укладався. У звязку з цим в діях ПП «НЕВІД» відсутні ознаки порушення законодавства про працю, а постанова про накладення штрафу № ЗП 1932/5/АВ/П/ПТ/ІП-ФС, винесена 06 листопада 2018 р. заступником начальника Головного управління Держпраці у Запорізькій області ОСОБА_3, якою на ПП «НЕВІД» накладено штраф у розмірі 3 723,00 грн. підлягає скасуванню як протиправна та необґрунтована.

Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обовязковою для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Матеріали справи містять надану позивачем копію постанови Приазовського районного суду Запорізької області № 325/1883/18, ухваленої 10 грудня 2018 р., яка набрала законної сили 21 грудня 2018 р. Зазначеною постановою закрите провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно директора ПП «НЕВІД» ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 41 та ч. 3 ст. 41 КУпАП на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративних правопорушень в діях останнього. Вказаною постановою, зокрема, встановлено відсутність в діях директора ПП «НЕВІД» ОСОБА_6 події та складу зазначених вище адміністративних правопорушень при укладання цивільно-правових договорів надання послуг з дванадцятьма працівниками та при зміні істотних умов праці ОСОБА_20

Застосування вищезгаданих правових норм у наведений спосіб відповідає висновку, викладеному у п.39 Постанов Верховного Суду від 21 грудня 2018 року у справі № 814/2156/16 (провадження № К/9901/17864/18), згідно якому диспозиції абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України та ч. 3 ст. 41 КУпАП в частині визначення правопорушення абсолютно тотожні: «фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту)». Враховуючи вищенаведені ознаки, а також пріоритетність тлумачення, яке у найбільшій мірі відповідає інтересам людини, Суд дійшов висновку, що правопорушення, передбачені у частині 2 статті 265 КЗпП України так само, як і правопорушення, передбачене у частині 3 статті 41 КУпАП, належить до адміністративної відповідальності. Тому суд, у відповідності до вимог частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, враховує такий при вирішенні даної справи.

Аналізуючи оскаржувані рішення, суд вказує, що принцип обґрунтованості рішення суб'єкта владних повноважень, відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, має на увазі, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Європейським Судом з прав людини у рішенні по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, пункт 36, від 01 липня 2003 року, яке, відповідно до частини 1 статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, підлягає застосуванню судами як джерело права, вказано, що орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У рішенні від 10 лютого 2010 року у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Отже, рішення суб'єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб'єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб'єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов'язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.

При цьому, суб'єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Разом з тим, приймаючи рішення або вчиняючи дію, суб'єкт владних повноважень не може ставати на сторону будь-якої з осіб та не може виявляти себе заінтересованою стороною у справі, виходячи з будь-якого нелегітимного інтересу, тобто інтересу, який не випливає із завдань цього суб'єкта, визначених законом.

Прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії вимагає від суб'єкта владних повноважень діяти добросовісно, тобто з щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів, з відданістю визначеним законом меті та завданням діяльності, передбачувано, без корисливих прагнень досягти персональної вигоди, привілеїв або переваг через прийняття рішення та вчинення дії.

Таким чином, висновки та рішення суб'єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

Разом з тим, як встановлено в ході судового розгляду справи відповідачем зазначених вище принципів при прийнятті рішень дотримано не було.

Оцінюючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що оскаржені позивачем рішення у формі постанов № ЗП 1932/5/АВ/П/ПТ/ТД-2ФС та № ЗП 1932/5/АВ/П/ПТ/ІП-ФС, які прийняті 06 листопада 2018 р. є протиправними та підлягають скасуванню.

Разом з тим, суд не приймає до уваги доводи позивача в частині порушення термінів проведення інспекційного відвідування як такі, що не заслуговують на увагу та є необґрунтованими.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Матеріалами справи встановлено факт сплати судового збору у розмірі 3524,00 грн., що підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 14.12.2018.

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 14, 90, 139, 143, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Приватного акціонерного товариства «НЕВІД» (юридична адреса: 72451, Запорізька область, Приазовський район, с. Приморський, вул. Поштова, буд. 3, ) до Головного управління Держпраці у Запорізькій області (69032, м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, буд. 25, ) про визнання протиправними та скасування постанов від 06.11.2018 ЗП №1932/АВ/П/ТД-2ФС, ЗП №1932/5/АВ/П/ПТ/ІП-Фс про накладання штрафів - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправною та скасувати Постанову про накладення штрафу посадовою особою Головного управління Держпраці у Запорізькій області (69032, м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, буд. 25, ) №ЗП 1932/5/АВ/П/ПТ/ТД-2ФС, винесену 06.11.2018, якою на Приватне акціонерне товариство «НЕВІД» (юридична адреса: 72451, Запорізька область, Приазовський район, с. Приморський, вул. Поштова, буд. 3, ) накладено штраф за порушення законодавства про працю у розмірі 1340280,00 грн.

Визнати протиправною та скасувати Постанову про накладення штрафу посадовою особою Головного управління Держпраці у Запорізькій області (69032, м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, буд. 25, ) №ЗП №1932/5/АВ/П/ПТ/ІП-2ФС, винесену 06.11.2018, якою на Приватне акціонерне товариство «НЕВІД» (юридична адреса: 72451, Запорізька область, Приазовський район, с. Приморський, вул. Поштова, буд. 3, ) накладено штраф за порушення законодавства про працю у розмірі 3723,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Запорізькій області (69032, м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, буд. 25, ) на користь Приватного акціонерного товариства «НЕВІД» (юридична адреса: 72451, Запорізька область, Приазовський район, с. Приморський, вул. Поштова, буд.3, ) судовий збір у розмірі 3524 (три тисячі п'ятсот двадцять чотири) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписане суддею 29.03.2019.

Суддя Р.В.Сацький