Справа № 215/696/19
Суддя: Науменко Я. О.
Дата ухвалення: 2019-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 215/696/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2019 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Науменко Я.О.,

за участю секретаря - Конопліної С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку ч.4 ст.229 КАС України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі в особі капрала поліції роти №2 батальйону №1 УПП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення Правил дорожнього руху України,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі в особі капрала поліції роти №2 батальйону №1 УПП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 про скасування постанови серії ЕАВ №887199 від 01.02.2019 р. про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП. В обґрунтування позову вказує, що постановою від 01.02.2019 р. на нього накладено адміністративне стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП в розмірі 425 грн. Відповідно до постанови він нібито 01.02.2019 р. о 21:02:32 год., у м. Кривому Розі по вул. С. Колачевського, 50, керуючи ТЗ на дорозі, яка має три смуги для руху в одному напрямку виїхав на крайню ліву смугу, при цьому праві смуги не були зайняті, не виконуючи поворот чи розворот, чим порушив п. 11.5 ПДР України, та не ввімкнув аварійну світову сигналізацію при зупинці, чим порушив п. 9.9.б ПДР України.

Вказану постанову позивач вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки відповідач не склав протокол про адміністративне правопорушення, а відразу незаконно розглянув справу на місці зупинки автомобіля, хоча закон дозволяє розглядати справу виключно за місцем знаходження органу, який уповноважений розглядати такі справи, не розяснив його права, а також в усній формі відмовив у задоволенні його заяви про відкладення розгляду справи для організації юридичного захисту.

А тому, просив скасувати постанову серії ЕАВ №887199 про накладення на нього адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 122 КУаАП в розмірі 425 грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Ухвалою суду від 25.02.2019 р. прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Визначено проводити розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Позивач у судове засідання не зявився, подав суду заяву про розгляд справи без його участі та про підтримку позовних вимог (вх.№5511 від 25.03.2019 р.).

Відповідач надіслав суду відзив на позов, в якому просить суд відмовити у його задоволенні, посилаючись на наявність факту порушення позивачем п. 9.9б, 11.5 ПДР України та правомірність винесення щодо нього оскаржуваної постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП. На підтвердження викладених заперечень відповідач надав DVD-диск з відеозаписом з камери службового автомобіля та з нагрудної відеокамери, на якому зафіксовані факт правопорушення позивачем, його пояснення та процедура розгляду справи (вх.№5101 від 19.03.2019 р.).

Суд, дослідивши письмові докази, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Судом встановлено, що 01.02.2019 р. інспектором капралом поліції батальйону №1 роти №2 Полку патрульної поліції у м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 винесено постанову серії ЕАВ №887199 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу 425 грн. (а.с.8).

Відповідно до змісту постанови 01.02.2019 р. об 21 годині 02 хвилин, у м. Кривий Ріг вул. Колачевського, 50, водій керуючи транспортним засобом на дорозі, яка має три смуги для руху в одному напрямку, виїхав на крайню ліву смугу при цьому праві смуги не були зайнятті і не виконуючи поворот чи розворот, чим порушив п. 11.5 ПДР України, також не ввімкнув аварійну світову сигналізацію при зупинці на вимогу, чим порушив п. 9.9 б ПДР України . Правопорушення кваліфіковано за ч.2 статті 122 КУпАП та накладено на позивача штраф у розмірі 425 грн.

Позивач зазначає, що дійсно у вказані в оскаржуваній постанові день та час він рухався у транспортному засобі Toyota Camri, д.н.з. НОМЕР_1, по вулиці С. Колачевського. Під час руху був зупинений патрульними, які повідомили йому про порушення ним правил дорожнього руху, вилучили у нього посвідчення водія та технічний паспорт на автомобіль. Через деякий час інспектор не розяснюючи йому його права, за відсутністю свідків та не складаючи протокол про адміністративне правопорушення виніс постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладення на нього штрафу в сумі 425 грн.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить із того, що згідно з ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Положеннями ч.2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов'язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб'єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно із ч.2 ст.122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Правила дорожнього руху відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху, повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно з п. 1.9. ПДР України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 11.5 розділу 11 «Розташування транспортних засобів на дорозі» ПДР встановлено, що на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).

Відповідно до п. 9.9 б ПДР України аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.

Згідно з п. 2.4 ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Частиною 4 ст. 258 КУпАП встановлено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 283 КУпАП.

Статтею 222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (зокрема, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Законом України від 14.07.2015 р. № 596-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» внесено зміни до ст. 258 КУпАП, зокрема, доповнено абзацом 4, зі змісту якого вбачається, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 283 КУпАП.

Зазначена позиція викладена Верховним Судом у постанові від 31.01.2018 р. по справі К/9901/5952/18, провадження 660/575/16-а.

Крім того, пункт 4 Розділу 1 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395 (далі по тексту - Інструкція) визначає, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

З наведених підстав доводи позивача про необґрунтованість оскаржуваної постанови у частині складення її на місці зупинки транспортного засобу та без складання протоколу про адміністративне правопорушення є необґрунтованими і на увагу не заслуговують.

Вимогами статті 280 КУпАП передбачено, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Так, враховуючи положення ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є, зокрема, показання технічних засобів, що мають функції фотозйомки та відеозапису.

Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Як вбачається з візуальної інформації з відеозапису під час оформлення адміністративного матеріалу, відеокамера була закріплена у службовому транспортному засобі та на форменому одязі інспектора, що відповідає вимогам ст. 40 Закону України «Про національну поліцію».

Таким чином, відеофіксація правопорушення з відеокамери, закріпленої у службовому транспортному засобі поліції, форменому одязі інспектора є належним доказом.

На підтвердження обґрунтованості та законності оскаржуваної постанови відповідачем в якості доказу до письмових заперечень надано відеозапис правопорушення та процес розгляду справи.

З дослідженого відеозапису, вбачається, що позивач ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом Toyota Camri, д.н.з. НОМЕР_1, здійснював рух в крайній лівій смузі на дорозі, яка має дві і більше смуги для руху в одному напрямку, в той час, як інші праві смуги були вільними та наміру здійснювати поворот ліворуч або розворот не мав. Ніяких інших автомобілів, які б рухались у інших правих смугах на відео немає. Також з дослідженого відео вбачається, що ОСОБА_1 зупинившись на вимогу поліцейського не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію. Крім цього, з відеозапису бодікамери вбачається, що при винесенні оскаржуваної постанови відповідачем були дотримані вимоги ст. 280 КУпАП, розяснено позивачу його права та запропоновано ознайомитися з доказами правопорушення. ОСОБА_1 повідомив, що права йому зрозумілі, клопотань не має, з доказами знайомитися не бажає.

Суд вважає необґрунтованими доводи позивача щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення з огляду на не подання доказів, які б підтверджували такі обставини та спростовували факти, викладені в постанові. Сама незгода позивача щодо його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, відносно позивача винесена у відповідності до вимог чинного законодавства, підстави для її скасування відсутні, тому в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі ст.ст. 245, 251, 252, 256, 280 КУпАП та керуючись п.1 ч.1 ст.20, ст.ст.44, 77, 242, 246, 257-262, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі в особі капрала поліції роти №2 батальйону №1 УПП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення Правил дорожнього руху України залишити без задоволення.

Постанову капрала поліції роти №2 батальйону №1 Полку патрульної поліції у м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 01 лютого 2019 року серії ЕАВ №887199, залишити без змін.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги до або через Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну і резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 28.03.2019 р.

Суддя