Справа № 460/701/19
Суддя: Комшелюк Т.О.
Дата ухвалення: 2019-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі
01 квітня 2019 року м. Рівне №460/701/19
Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Української сільської ради Острозького району Рівненської області про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинення певних дій,
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Української сільської ради Острозького району Рівненської області (далі - відповідач), в якому просить суд: 1) визнати неправомірною бездіяльність відповідача щодо не розгляду питання видачі свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП «Здобуток» СГПП «Здобуток», село Українка Острозького району Рівненської області на ім'я позивача; 2) зобовязати відповідача вчинити дії щодо розгляду та оформлення Свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП «Здобуток» СГПП «Здобуток», село Українка Острозького району Рівненської області на сумарну власність 3782,00 грн., що становить 0,14% у майні КСП «Здобуток» СГПП «Здобуток», на імя позивача.
За приписами п.4 ч.1 ст.171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства .
Вирішуючи питання відкриття провадження у вказаній справі, суд виходить з наступного.
Як слідує із обґрунтування позову, позивач є співвласником майна пайового фонду КСП «Здобуток» СГПП «Здобуток». Зокрема, позивач набув у власність:
1) частку в розмірі 1891грн., що складає 0,07% пайового фонду, на підставі Договору дарування майнового паю (майнового сертифікату) від 11.01.2019, укладеного між позивачем та ОСОБА_2, право власності якої на відповідний майновий пай підтверджувалося свідоцтвом (майновим сертифікатом) серії РВ №0182337;
2) частку в розмірі 1891грн, що складає 0,07% пайового фонду, на підставі Договору дарування майнового паю (майнового сертифікату) від 11.01.2019, укладеною між позивачем та ОСОБА_3, право власності якого на відповідний майновий пай підтверджувалося свідоцтвом (майновим сертифікатом) серії РВ №0182627.
У звязку з набуттям права власності на майнові паї, 17.02.2019 позивач звернувся до відповідача з проханням внести відповідні зміни до списку осіб, які мають право на майновий пай у КСП «Здобуток» СГПП «Здобуток», анулювати попередні свідоцтва, видані ОСОБА_2 та ОСОБА_4, та видати позивачу як новому власнику свідоцтво про право власності на майнові паї члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) у КСП «Здобуток» СГПП «Здобуток» на підставі договорів дарування майнового паю (майнового сертифікату) від 11.01.2018, укладених з ОСОБА_2 та ОСОБА_3
Листом від 22.01.2019 №40/02-22 відповідач повідомив позивачу, що поданий ним пакет документів для видачі свідоцтва про право власності на майновий пай, не дає можливості розглянути його звернення, оскільки додатки до звернення не відповідають вимогам щодо належного оформлення переходу права власності на частку в спільній власності пайовиків.
11.02.2019 позивач повторно звернувся до відповідача з проханням підготувати для видачі нове свідоцтво про право власності на майнові паї члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) у КСП «Здобуток» СГПП «Здобуток» на підставі договорів дарування майнового паю від 11.01.2019, укладених позивачем з ОСОБА_2 та ОСОБА_3
Листом від 25.02.2019 за №81/02-22 відповідач відмовив позивачу у видачі нового свідоцтва про право власності на майновий пай (майнового сертифіката) мотивуючи це тим, що до звернень від 11.02.2019 та 17.01.2019 не додано належним чином засвідчених копій договорів дарування від 11.01.2019, чим порушено вимоги п.14 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2001 №177 "Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки".
Ознайомившись із матеріалами позовної заяви, суд зазначає наступне.
За правилами ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.
Згідно із нормами частини 1 статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
У п.24 рішення від 20 липня 2006 року у справі Сокуренко і Стригун проти України, Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що фраза судом встановленим законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Крім того, ЄСПЛ у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі Занд проти Австрії зазначив, що поняття суд, встановлений законом у ст. 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів. З огляду на це не вважається судом, встановленим законом орган, котрий, не маючи юрисдикції, здійснює судовий розгляд на підставі практики, яка не передбачена законом.
За ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; 2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спорах між субєктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання не чинними адміністративних договорів; 5) за зверненням субєкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому субєкту законом; 6) спорах щодо правовідносин, повязаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації; 8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності; 9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обовязковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб; 10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб; 11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", за винятком спорів, повязаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною,
Вжитий у цій процесуальній нормі термін субєкт владних повноважень означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадову чи службову особу, інший субєкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).
Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій, чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.
Під час визначення предметної юрисдикції справ, суд повинен виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного субєкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії субєктів владних повноважень.
Як слідує із змісту позовної заяви та доданих до неї матеріалів, в даному випадку спір виник у зв'язку з неправомірністю, на думку позивача, відмови відповідача щодо видачі йому свідоцтва про право власності на майнові паї члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) у КСП «Здобуток» СГПП «Здобуток» на підставі договорів дарування майнового паю від 11.01.2019, укладених позивачем з ОСОБА_2 та ОСОБА_3
Тому, враховуючи характер спірних правовідносин та зміст позовних вимог, суд вважає, що даний спір не пов'язаний із захистом прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, хоч одним з учасників спору і є суб'єкт владних повноважень, оскільки вказаний позов спрямований на захист приватноправового інтересу позивача.
Відтак, в даній справі існує спір про право цивільне, що виключає можливість її розгляду в порядку адміністративного судочинства.
За правилами ч.ч.1, 2 ст.19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.
При цьому, суд звертає увагу на те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі й обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, що не належить до його юрисдикції, не може вважатися судом, встановленим законом у розумінні ч.1 ст.6 Конвенції.
З огляду на те, що спірні правовідносини є похідними від спору щодо майнових прав, а саме права власності на майнові паї члена КСП «Здобуток» СГПП «Здобуток», цей спір не є публічно-правовим, а виникає з цивільних відносин і має вирішуватися судами за правилами Цивільного процесуального кодексу України.
Згідно із вимогами п.1 ч.1 ст.170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Одночасно, суд звертає увагу на те, що рішення про відмову у відкритті провадження у справі не обмежує сторони у реалізації захисту свого речового права в порядку цивільного судочинства.
Крім того, відповідно до п.3 ч.1 ст.7 Закону України Про судовий збір, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.
Так, згідно з доданим до позовної заяви оригіналом квитанції від 26.03.2019 №93 та випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, позивачем при поданні вказаного позову до суду сплачений судовий збір в сумі 768,40грн.
Оскільки клопотання позивача про повернення судового збору відсутнє, то питання щодо його повернення судом не вирішується.
Керуючись п.1 ч.1 ст.170, ст.ст.243, 248, 256 КАС України, суд
Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Української сільської ради Острозького району Рівненської області про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинення певних дій.
Розяснити ОСОБА_1, що розгляд вказаної справи віднесено до юрисдикції місцевого загального суду.
Повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.
Копію ухвали надіслати особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її складання. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Суддя Комшелюк Т.О.