Справа № 820/3768/16
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2019-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

18 березня 2019 р. № 820/3768/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мельникова Р.В.,

за участю секретаря судового засідання - Дирявої К.І.,

позивача - ОСОБА_2,

представника позивача - ОСОБА_3,

представника позивача - ОСОБА_4,

представника відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Салтівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Міністерство економічного розвитку і торгівлі України про скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Салтівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просить суд скасувати податкове повідомлення-рішення Салтівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області № 8-1301 від 30 червня 2016 року в повному обсязі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що спірне податкове повідомлення-рішення ґрунтується на помилкових судженнях суб'єкта владних повноважень, а тому підлягає скасуванню.

Представником відповідача через канцелярію суду подано відзив на позовну заяву, в якому вказано, що позивач в силу ст. 267 Податкового кодексу України є платником транспортного податку, а наявний у нього на праві власності автомобіль є об'єктом оподаткування транспортним податком у 2016 році. Згідно п. 267.4. ст. 267 Податкового кодексу України, ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 грн. Тому, на переконання відповідача, на позивача правомірно покладено обов'язок сплатити податкове зобов'язання із транспортного податку у розмірі 25000,00 грн у 2016 році шляхом винесення податкового повідомлення-рішення № 8-1301 від 30 червня 2016 року, у зв'язку із чим просив у задоволенні позову відмовити.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 29.09.2016 року адміністративний позов ОСОБА_2 до Салтівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення залишено без задоволення.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.12.2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено; постанову Харківського окружного адміністративного суду від 29.09.2016р. по справі №820/3768/16 скасовано; прийнято нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_2 до Салтівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення - задоволено; скасовано податкове повідомлення-рішення Салтівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області № 8-1301 від 30 червня 2016 року.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 21.08.2018 року касаційну скаргу Салтівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області задоволено частково; постанову Харківського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2016 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2016 року скасовано, справу №820/3768/16 направлено на новий розгляд до Харківського окружного адміністративного суду.

Ухвалою суду від 19.10.2018 року адміністративну справу за вищевказаним позовом прийнято до розгляду, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження, у підготовчому засіданні.

Ухвалою суду від 12.11.2018 року, зокрема, залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Міністерство економічного розвитку і торгівлі України.

Протокольною ухвалою суду, проголошеною без видалення до нарадчої кімнати у судовому засіданні, яке відбулося 25.02.2019 року, зарито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.

Позивач та представники позивача в судове засідання прибули, позовні вимоги підтримали та просили суд задовольнити позов.

Представник відповідача в судове засідання прибув, проти заявленого позову заперечував.

Представник третьої особи в судове засідання не прибув, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Матеріали справи містять пояснення представника третьої особи, з приводу обставин, викладених позивачем у позовній заяві, а також клопотання про розгляд справи без участі представника третьої особи.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, встановив наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач є власником автомобіля Mercedes-Benz, модель GL350 CDI 4 MATIC, 2015 року випуску, державний номер НОМЕР_1, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

30 червня 2016 року Салтівською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Харківській області прийнято податкове-повідомлення рішення № 8-1301, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем транспортний податок з фізичних осіб за 2016 рік в сумі 25000,00 грн.

Оцінюючи обґрунтованість позовних вимог, суд виходить з наступного.

01.01.2015 року набрав чинності Закон України № 71-VIII від 28.12.2014 року "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", яким згідно зі статтею 267 Податкового кодексу України було введено новий транспортний податок.

Відповідно положень норм названої статті платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування (підпункт 267.1.1).

Базою оподаткування відповідно до підпункту 267.3.1 є легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до п.п.267.2.1 з чим п.п.267.2.1 п.267.1 ст.267 Податкового кодексу України викладено в новій редакції.

Пунктом 267.4 ст. 267 ПК України визначено, що ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Відповідно до п.п.267.5.1 п.267.1 ст.267 Податкового кодексу України, базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Підпунктом 267.6.1 пункту 267.6 ст.267 Податкового кодексу України передбачено, що обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.

Згідно п.п.267.6.2 п.267.6 ст.267 Податкового кодексу України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року). Щодо об'єктів оподаткування, придбаних протягом року, податок сплачується фізичною особою-платником починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об'єкт. Контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності. Нарахування податку та надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень про сплату податку фізичним особам - нерезидентам здійснюють контролюючі органи за місцем реєстрації об'єктів оподаткування, що перебувають у власності таких нерезидентів.

Згідно п.п. 267.6.3 п. 267.6 ст. 267 ПК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, органи внутрішніх справ зобов'язані до 1 квітня 2015 року подати контролюючим органам за місцем реєстрації об'єкта оподаткування відомості, необхідні для розрахунку та справляння податку фізичними та юридичними особами. З 1 квітня 2015 року органи внутрішніх справ зобов'язані щомісяця у десятиденний строк після закінчення календарного місяця подавати контролюючим органам відомості, необхідні для розрахунку та справляння податку фізичними та юридичними особами, за місцем реєстрації об'єкта оподаткування станом на перше число відповідного місяця.

Відповідно до п.п. 267.8.1 п. 267.8 ст. 267 Податкового кодексу України сума визначеного транспортного податку фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Щодо нарахування контролюючим органом транспортного податку позивачу за 2016 рік шляхом прийняття податкового повідомлення-рішення № 8-1301 від 30 червня 2016 року суд зазначає наступне.

Згідно пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України, в редакції станом на час винесення спірного податкового повідомлення-рішення, об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Постановою Кабінету Міністрів України № 66 від 18.02.2016 року, затверджена Методика визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів (далі - Методика).

Суд зазначає, що Методика визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2016 року №66 (далі - Методика), відповідно до положень пункту 2 якої (у редакції, чинній на 2016 рік) середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за формулою, визначеною у пункті 3 Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2013 року №403 (Офіційний вісник України, 2013 р., №44, ст. 1576), де за ціну нового транспортного засобу (Ц н) береться ціна нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач.

Пунктом 3 Порядку №403 встановлено, що середньоринкова вартість транспортного засобу розраховується за методом аналогії цін ідентичних транспортних засобів за такою формулою: Сср = Цн х (Г / 100) х (1 ± (Гк / 100), де Цн - ціна нового транспортного засобу в Україні; Г - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від строку експлуатації згідно з додатком 1; Гк - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від пробігу згідно з додатком 2.

Джерелом інформації про ціни нових транспортних засобів в Україні є офіційні прайс-листи виробників (дилерів) або довідкові дані про ціни щодо ідентичних або аналогічних нових транспортних засобів в Україні чи країнах-виробниках (експортерах) з урахуванням податків та зборів, що визначаються відповідно до законодавства (пункт 4 Порядку №403).

Згідно пункту 5 Методики, ідентичними є автомобілі, в яких збігаються такі ознаки і параметри: марка; країна-виробник; тип кузова (седан, універсал тощо); модель; конструкція привода тягових коліс; тип та робочий об'єм двигуна; потужність двигуна; тип коробки переключення передач та інших складників силової передачі; габаритні розміри; рік випуску; комплектація. Розбіжності можуть стосуватися комплектації, пробігу та технічного стану.

Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду подає ДФС інформацію про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (пункт 13 Методики).

Мінекономрозвитку забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, тип двигуна, об'єм циліндрів двигуна, тип коробки переключення передач та пробіг (пункт 14 Методики).

На коефіцієнт коригування ринкової вартості транспортних засобів згідно додатком 1 та додатком 2 Методики впливає строк експлуатації транспортних засобів та нормативний середньорічний пробіг транспортних засобів. При цьому технічний стан автомобіля відповідно до Методики не впливає на обрахунок середньоринкової вартості автомобіля.

Суд зазначає, що відповідно до статті 8 Закону України Про Державний бюджет України на 2016 рік мінімальна заробітна плата у місячному розмірі з 01.01.2016 становить 1378,00 грн., а відтак, середньоринкова вартість автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно), на 2016 рік, повинна становити 1033500,00 грн.

Судовим розглядом встановлено, що позивач є власником транспортного засобу Mercedes-Benz, модель GL350 CDI 4 MATIC, 2015 року випуску, державний номер НОМЕР_1.

З наданих представником відповідача та представником третьої особи доказів вбачається, що листом від 22.02.2016 року №3252-08/4797-03 Щодо надання інформації на адресу Державної фіскальної служби України Міністерством економічного розвитку і торгівлі України направлено інформацію щодо автомобілів, з року випуску яких минуло не більше пяти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої Законом України Про Державний бюджет України на 2016 рік станом на 1 січня 2016 року. У додатках до вказаного листа вказано інформацію щодо автомобілів, середньоринкова вартість яких розрахована на основі даних ДП Держзовнішінформ; інформацію щодо автомобілів, середньоринкова вартість яких розрахована на основі інформації, отриманої з інших джерел та перелік автомобілів, вартість яких неможливо визначити.

З наявної в матеріалах справи копії інформації щодо автомобілів, середньоринкова вартість яких розрахована на основі даних ДП Держзовнішінформ вбачається, що остання містить відомості про транспортний засіб Mercedes-Benz, модель GLS-Class, тип двигуна внутрішнього згорання, тип палива дизель, тип коробки передач АТ, строк експлуатації легкового автомобіля до 2 років.

Представником позивача під час судового розгляду справи вказано, що належний позивачу транспортний засіб не відноситься до вказаного переліку, оскільки модель останнього визначена як модель GL350 CDI 4 MATIC. Крім того, посилання відповідача на вказаний перелік не є належним оскільки законодавством чітко встановлено строк надання такої інформації Міністерством економічного розвитку та торгівлі України до органів ДФС, а саме до 1 лютого, проте постанова Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 року №66, якою було затверджено Методику визначення середньо ринкової вартості автомобілів, набрала чинності 19.02.2016 року, що унеможливлює виконання приписів п. 4, 13 Методики у встановлені нею строки, в частині подання відповідної інформації. Отже, як вказано представником позивача, перелік, на який посилається представник відповідача, був сформований 22.02.2016 року, тобто після 01.02.2016 року, а отже не міг бути використаний відповідачем при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Також представником позивача вказано, що у відповідача на час прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення були відсутні показники фактичного пробігу автомобіля, у звязку з чим за відсутності такої інформації неможливим є визначення одного з обовязкових коефіцієнтів.

При цьому, стосовно доводів представника позивача про неможливість розрахунку вартості транспортного засобу за відсутності даних про фактичний пробіг автомобіля суд зазначає наступне.

Пунктом 12 Методики, в редакції чинній на моменту виникнення спірних правовідносин, визначено, що коефіцієнт коригування ринкової ціни автомобілів залежно від пробігу визначається з урахуванням фактичного та нормативного середньорічного пробігу автомобілів. У разі коли фактичний середньорічний пробіг автомобілів є вищим, ніж їх нормативний середньорічний пробіг, середньоринкова вартість зменшується, а у разі, коли фактичний середньорічний пробіг є нижчим, ніж нормативний середньорічний пробіг, середньоринкова вартість збільшується.

При цьому, суд зазначає, що позивачем не надано до суду доказів того, що він скористався своїм правом на звернення до контролюючого органу з питань звірки тих чи інших показників, що мають вплив на обчислення середньо ринкової вартості автомобіля, безпосередньо пробігу авто.

Також і матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження даних пробігу належного йому автомобілю, що відповідно до положень п.12 Методики, в редакції чинній станом на час виникнення спірних правовідносин, могло б та мало б вплинути на середньоринкову вартість такого транспортного засобу.

Суд зазначає, що представником відповідача під час судового розгляду справи не надано до суду розрахунку до оскаржуваного податкового повідомлення-рішення та розрахунку середньоринкової вартості автомобіля, належного позивачу, який було використано при прийнятті такого податкового повідомлення-рішення.

Натомість, судом на виконання вимог постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 21.08.2018 року, а також з метою офіційного з'ясування обставин у справі та з урахуванням позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеною у постанові від 07.11.2018 року у справі №808/3165/16, було залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Міністерство економічного розвитку та торгівлі України, яким під час розгляду справи надано пояснення, в яких вказано, що автомобіль Mercedes-Benz GL 350 CDI прирівнюється з автомобілем Mercedes-Benz GL 350 BlueTEC 4МАТІС.

Також зазначено, що відповідно до пунктів 5 і 6 Методики та інформацією ДП ''Держзовнішінформ" аналогічним легковому автомобілю Mercedes-Benz, модель GL350 BlueTEC 4 MATIC є автомобіль Mercedes-Benz GLS-Class з об'ємом циліндрів двигуна 3,0 літра, дизель, автоматичною коробкою переключення передач. При цьому, згідно з Інформацією середньоринкова вартість автомобіля Mercedes-Benz GLS-Class з об'ємом циліндрів двигуна 3,0 літра, дизель, автоматичною коробкою переключення передач до 2 років експлуатації становила понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Проте, через відсутність в ухвалі суду даних про фактичний пробіг автомобіля надати конкретну інформацію щодо його середньоринкової вартості у вказаної особи немає можливості. При цьому, Мінекономрозвитку вказано, що розрахована за допомогою калькулятора середньоринкова вартість легкового автомобіля Mercedes-Benz GLS-Class з об'ємом циліндрів двигуна 3,0 літра, дизель, з автоматичною коробкою переключення передач, 2015 року випуску з урахуванням нормативного середньорічного пробігу 27 тис. кілометрів (додаток 2 до Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.04.2013 № 403) становила 1276893,10 грн. (з ПДВ).

Також матеріали справи свідчать, що автомобіль Mercedes-Benz GLS-Class, також міститься у переліку, який є додатком до листа ДФС України № 3252-08/20315-03 від 06.07.2016 року.

Отже, у додатку 1 до листа ДФС України за вих. № 3252-08/20315-03 від 06.07.2016 року "Інформація щодо автомобілів, середньоринкова вартість яких розрахована на основі даних ДП "Держзовнішінформ" за офіційними прайс-листами" у відповідній графі зазначено, що можливою аналогічною моделлю автомобіля марки Mercedes-Benz, моделі GLS-Class із дизельним двигуном внутрішнього згорання об'ємом 3,0 літри є Mercedes-Benz GL 350 BlueTEC 4МАТІС.

Таким чином, слід дійти висновку, що у даній справі транспортний засіб Mercedes-Benz, модель GL350 CDI 4 MATIC, 2015 року випуску зазначено в інформації Мінекономрозвитку щодо автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п'яти років та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2016 року. Таку інформацію було подано Мінекономрозвитку до Державної фіскальної служби України.

Стосовно доводів представника позивача про неможливість застосування Методики визначення середньо ринкової вартості автомобілів, яка набрала чинності 19.02.2016 року, та інформації щодо автомобілів, з року випуску яких минуло не більше пяти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої Законом України Про Державний бюджет України на 2016 рік станом на 1 січня 2016 року суд зазначає, що такі доводи не можуть вважатися судом належними, оскільки станом на момент прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення така Методика була чинною, а відповідна інформація розміщена на офіційному сайті Мінекономрозвитку.

З врахуванням вищевикладеного суд зазначає, що під час судового розгляду справи судом не встановлено обставин, які б спростовували правомірність здійсненого розрахунку вартості належного позивачу транспортного засобу, у тому числі невідповідності застосованих при розрахунку складових транспортного засобу, які впливають на коефіцієнт коригування ринкової вартості, як не встановлено і обставин звернення позивача до контролюючого органу для проведення звірки даних щодо об'єктів оподаткування, що перебувають у власності платника податку, у порядку підпункту 267.6.10 пункту 267.6 статті 267 Податкового кодексу України.

З огляду на встановлені під час судового розгляду справи обставини суд приходить до висновку, що транспортний засіб позивача є об'єктом оподаткування у 2016 році, а отже оскаржуване податкове повідомлення - рішення не підлягає скасуванню.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно положень статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, з врахуванням вищевикладеного, повно і всебічно з'ясувавши обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2.

Розподіл судових витрат здійснюється в порядку ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 (63701, Харківська обл., м. Куп'янськ, вул. Троянд, 12) до Салтівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області (63707, Харківська обл., м. Куп'янськ, вул. Харківська, 99), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Міністерство економічного розвитку і торгівлі України (01008, Україна, м. Київ, вулиця М. Грушевського 12/2) про скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст рішення виготовлено 28 березня 2019 року.

Суддя Мельников Р.В.