Справа № 320/1383/19
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2019-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

01 квітня 2019 року м. Київ № 320/1383/19

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панченко Н.Д., розглянувши позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Україна-КЛВ» до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов’язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

до суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Україна-КЛВ» з позовом до Головного управління ДФС у Київській області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Головного управління ДФС у Київській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 07.03.2019 № 1098056/41519389;

- зобов’язати Головне управління ДФС у Київській області зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 1 від 19.02.2019, яка сформована Товариством з обмеженою відповідальністю «Україна-КЛВ» датою її фактичного отримання Головним управлінням ДФС у Київській області – 04.03.2019.

Відповідно до частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з’ясовує, зокрема, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; подано позов у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

За наслідком дослідження матеріалів позовної заяви, суддя дійшов висновку про її невідповідність вимогам статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням такого.

В силу положень пункту 4 частини п’ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, в позовній заяві зазначаються: зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Судом встановлено, що відповідно до пункту 2 прохальної частини позову, позивач просить суд зобов’язати Головне управління ДФС у Київській області зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 1 від 19.02.2019, яка сформована Товариством з обмеженою відповідальністю «Україна-КЛВ» датою її фактичного отримання Головним управлінням ДФС у Київській області – 04.03.2019.

За загальним правилом, саме позивач визначає відповідача по справі. Проте, пред'являючи позов, позивач може зазначити відповідачем особу, яка не є носієм спірного обов'язку, оскільки позивач та відповідач при зверненні до суду є лише передбачуваними суб'єктами спірних правовідносин і питання про їх належність до адміністративної справи вирішується лише на підставі застосування норм матеріального права та з урахуванням поданих доказів у справі.

У зв’язку з цим суд зазначає, що обов’язок щодо реєстрації податкової накладної належить до сфери компетенції Державної фіскальної служби України, а не Головного управління ДФС у Київській області.

В порушення вимог вищевказаних положень процесуального закону, позивачем, заявляючи вимоги про зобов’язати зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 1 від 19.02.2019, яка сформована Товариством з обмеженою відповідальністю «Україна-КЛВ» датою її фактичного отримання Головним управлінням ДФС у Київській області – 04.03.2019, не було зазначено належного відповідача, тобто Державну фіскальну службу України, до кола повноважень якого належить, зокрема, реєстрація в ЄРПН податкових накладних.

Крім того, в силу вимог частини третьої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною другою статті 132 цього Кодексу встановлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Частиною першою статті 4 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір» (зі змінами та доповненнями) передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір» (зі змінами та доповненнями), за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано юридичною особою, встановлюється ставка судового збору 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з частиною третьою статті 6 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір» (зі змінами та доповненнями), у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Таким чином, при зверненні до суду з даним адміністративним позовом, позивачеві слід було сплатити 3842, 00 грн. судового збору за дві вимоги немайнового характеру. В даному випадку, позивачем заявлено дві окремі одна від одної вимоги немайнового характеру, за одну з яких судовий збір не доплачено.

Так, на підтвердження сплати судового збору позивачем додано платіжне доручення № 565 від 14.03.2019 на суму 1921, 00 грн., що підтверджують сплату збору лише за одну вимогу немайнового характеру із двох заявлених.

Наведені обставини вказують на невідповідність позовної заяви вимогам процесуального закону.

Відповідно до статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Недоліки позовної заяви мають бути усунені шляхом подання до суду:

належним чином оформленої позовної заяви, яка відповідає вимогам, встановленим статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України (у кількості примірників, відповідно до кількості учасників справи, один з яких для суду), зокрема, але не виключно, із зазначенням в якості другого відповідача – Державну фіскальну службу України та викладу позовних вимог у пункті 2 прохальної частини позову щодо зобов’язання вищевказаного суб’єкта владних повноважень вчинити дії по реєстрації в ЄРПН податкової накладної позивача;

оригіналу документа про доплату 1921, 00 грн. судового збору за другу вимогу немайнового характеру.

Керуючись статтями 160, 161, 169, 171, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Україна-КЛВ» до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов’язання вчинити певні дії, – залишити без руху.

2. Протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху позивачеві необхідно усунути недоліки позовної заяви у спосіб, визначений даною ухвалою.

3. Роз'яснити позивачеві, що якщо недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, не будуть усунуті у встановлений судом строк, позовна заява буде повернута відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

4. Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслати позивачеві за адресою, зазначеною у позовній заяві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Панченко Н.Д.