Справа № 140/246/19
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2019 рокуЛьвів№ 857/2756/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.

суддів: Заверухи О.Б., Ніколіна В.В.

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2019 року про повернення позовної заяви (головуючий суддя: Плахтій Н.Б., місце ухвалення - м. Луцьк) про повернення позовної заяви за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Львівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про поновлення на роботі та стягнення грошового утримання за час вимушеного прогулу,-

встановив:

ОСОБА_2 04.02.2018 звернувся в суд з позовом до Львівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України в якому просив, визнати протиправним та скасувати наказ від 04.09.2018 № 229-ОС, від 06.09.2018 № 232, поновити капітана ОСОБА_2 на посаді заступника начальника відділу прикордонної служби «Амбуків», стягнути на користь цього позивача грошове забезпечення за весь час вимушеного невиконання ним службових обов'язків.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2019 року позовну заяву повернуто позивачу.

Із цією ухвалою суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що ухвала суду першої інстанції є передчасною, такою, що порушила права позивача на звернення до суду за захистом своїх прав, а тому просить її скасувати.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт посилається на те, що його адвокатом на підтвердження своїх повноважень, разом з поданою позовною заявою подано ордер серії ВЛ № 000,039288 від 31.01.2019, який є самостійним документом, що посвідчує повноваження адвоката і надання договору про правничу допомогу не передбачено чинним законодавством.

У відповідності до ч. 2 ст. 312 КАС України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зокрема, ухвали про повернення заяви позивачеві, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Враховуючи вимоги цієї статті, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що цю справу слід розглядати без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позовну заяву необхідно повернути, оскільки неможливо встановити, чи має адвокат позивача право підпису адміністративного позову, так як представником позивача не долучено договору про надання правової допомоги чи витягу з нього, яким підтверджується домовленість між позивачем та його представником на підписання позовної заяви, а наданий ордер не є в розумінні чинного законодавства документом, що підтверджує повноваження адвоката на підписання та подання позову.

З цими висновками суду першої інстанції, не погоджується суд апеляційної інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 КАС України, сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно ч. 1 ст. 57 КАС України, представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Частиною 4 ст. 59 КАС України передбачено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданими відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Суд апеляційної інстанції зазначає, що враховуючи приписи ч. 4 ст. 59 КАС України, повноваження адвоката, як представника сторони у справі, підтверджуватися довіреністю або ордером, виданими відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», надання інших документів чинна редакція КАС України не вимагає.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 в справі № П/9901/736/18.

Згідно ч. 1 ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 № 5076-VI (далі-Закон № 5076-VI), під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема, складати заяви, скарги, клопотання, інші правові документи та подавати їх у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 60 КАС України, обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності або ордері.

Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об'єднанням та повинен містити підпис адвоката (ч. 2 ст. 26 Закон № 5076-VI).

Згідно ч. 3 ст. 26 Закон № 5076-VI, повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

Частиною 4 ст. 26 Закону № 5076-VI встановлено, що адвокат зобов'язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій.

Відповідно до п. 4, 5, 14, 15 Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 17 грудня 2012 року № 36, ордер видається адвокатом, адвокатським бюро, адвокатським об'єднанням та повинен містити обов'язкові реквізити, передбачені цим Положенням.

В Україні встановлюється єдина, обов'язкова для всіх адвокатів, типова форма ордера, яку затверджує Рада адвокатів України.

Ордер встановленої цим Положенням форми є належним та достатнім підтвердженням правомочності адвоката на вчинення дій в інтересах клієнта. Про обмеження правомочності адвоката, встановлені угодою про надання правової допомоги, останній або керівник адвокатського об'єднання (бюро) зобов'язані вказати на звороті ордера.

Ордер містить наступні реквізити: серію, порядковий номер ордера; прізвище, ім'я, по батькові або найменування особи, якій надається правова допомога; посилання на договір про надання правової допомоги / доручення органу (установи), уповноважених законом на надання безоплатної правової допомоги, номер (у випадку наявності) та дату цього документа; назву органу, у якому надається правова допомога адвокатом із зазначенням, у випадку необхідності, виду адвокатської діяльності, відповідно до статті 19 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; прізвище, ім'я, по батькові адвоката, який надає правову допомогу на підставі ордера, номер та дату його свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, найменування органу, який його видав (КДКА відповідного регіону, з 01.01.2013 року радою адвокатів відповідного регіону); номер посвідчення адвоката України, ким та коли воно видане; ким ордер виданий (назву організаційної форми): адвокатом, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально (із зазначенням адреси робочого місця); адвокатським бюро, адвокатським об'єднанням (повне найменування адвокатського бюро/адвокатського об'єднання та його місцезнаходження); адресу робочого місця адвоката, якщо вона відрізняється від адреси місцезнаходження адвокатського бюро/адвокатського об'єднання, яке видає ордер; дату видачі ордера; підпис адвоката, який видав ордер, у разі здійснення ним індивідуальної діяльності (у графі «Адвокат»); підпис адвоката, який правову допомогу, якщо ордер виданий адвокатським бюро, адвокатським об'єднанням (у графі «Адвокат»); підпис керівника адвокатського бюро / адвокатського об'єднання, відтиск печатки адвокатського бюро/адвокатського об'єднання у випадку, якщо ордер видається адвокатським бюро / адвокатським об'єднанням.

З системного аналізу вищенаведених норм права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ордер може бути оформлений адвокатом (адвокатським бюро, адвокатським об'єднанням) лише на підставі вже укладеного договору про надання правової допомоги. Крім цього, про обмеження об'єму прав адвоката, під час надання правової допомоги, якщо такі встановленні договором про надання правової допомоги, повинні зазначатися на звороті ордера.

Згідно матеріалів справи, позовна заява від імені позивача підписана адвокатом О. Піддубним, який на підтвердження своїх повноважень надав оригінал ордеру на надання правової допомоги серії ВЛ № 000,39288 від 31.01.2019.

Зі змісту вказаного ордеру на надання правової допомоги видно, що адвокат - Піддубний Олександр надає правову допомогу ОСОБА_2 на підставі договору про надання правової допомоги № 30 від 30.09.2018 у Волинському окружному адміністративному суді.

Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що ордер на надання правової допомоги серії ВЛ № 000,39288 від 31.01.2019, який доданий до позовної заяви, дає право на підписання від імені позивача позовної заяви адвокатом, оскільки містить всі необхідні реквізити передбачені чинним законодавством для такого ордеру, зокрема, Законом № 5076-VI та Положенням про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 17.12.2012 № 36.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди при розгляді справ, практику Європейського Суду з прав людини, застосовують як джерело права.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише і фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.

Зокрема, у рішенні від 04 грудня 1995 року у справі «Беллет проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та у рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції.

Отже, виходячи з норм Конституції України, а також з норм міжнародного права, повернення адміністративного позову з формальних підстав унеможливило доступ позивача до правосуддя для повного захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про повернення позовної заяви, оскільки ордер, який доданий до позовної заяви адвокатом, є належним доказом підтвердження його повноважень, як представника позивача у суді першої інстанції.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції при поверненні позовної заяви допустив порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, що відповідно до приписів ст. 320 КАС України є підставою для скасування ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі та направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Керуючись ст. ст. 312, 320, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд -

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2019 року про повернення позовної заяви у справі № 140/246/18 - скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді О. Б. Заверуха
В. В. Ніколін