Справа № 120/59/19-а
Суддя: Крапівницька Н. Л.
Дата ухвалення: 2019-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Вінниця

11 березня 2019 р. Справа №120/59/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Крапівницької Н.Л.,

секретаря судового засідання: Кулика В.В.,

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_1,

відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_3

до Головного управління ДФС у Вінницькій області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень,

В С Т А Н О В И В:

До Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернувся ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що ним з метою ведення фермерського господарства отримано в оренду земельні ділянки площею 14,1351 га, 12,7480 га, 9,0343 га, 21,6310 га, 10,6784 га, 14,3475 га на території Жорницької сільської ради (за межами населеного пункту) Іллінецького району Вінницької області відповідно до укладених з Головним управлінням Держземагенства у Вінницькій області договорами оренди землі. 18 вересня 2018 року відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення, якими визначено суму податкового зобов'язання за платежем орендна плата з фізичних осіб. Разом з тим, позивач не погоджується із зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями, оскільки орендовані земельні ділянки фактично використовує юридична особа - фермерське господарство "КАІР", а фізична особа, яка їх отримала в оренду з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства здійснює на ній діяльність не особисто, а через створену ним юридичну особу - фермерське господарство, відтак, орендну плату за орендовану земельну ділянку сплачувало саме фермерське господарство "КАІР". З урахуванням викладеного, податкові повідомлення - рішення є протиправними та підлягають скасуванню у зв'язку з чим останній звернувся до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 14.01.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до судового розгляду.

06.02.2019 року на адресу Вінницького окружного адміністративного суду від ГУ ДФС у Вінницькій області надійшов відзив на адміністративний позов у якому зазначено, що ст. 288 Податкового кодексу України визначено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір орендної плати за землю та договір оренди такої земельної ділянки. Платником орендної плати є орендар земельної ділянки, об'єктом оподаткування земельна ділянка, надана в оренду. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про фермерське господарство", фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону.

Статтею 13 Закону України "Про оренду землі" визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Оскільки платником орендної плати є орендар земельної ділянки, то фізична особа (громадянин), що уклали договір оренди на земельну ділянку державної або комунальної власності, в якому визначено цільове призначення земельної ділянки для ведення фермерського господарства, сплачує орендну плату за вказану земельну ділянку.

Відповідно до договорів оренди №786, 787, 788, 789, 790, 791 від 17.10.2014 року, укладених між орендодавцем Головним управлінням Держземагентства у Вінницькій області та орендарем - ОСОБА_3, об'єктами оренди являються земельні ділянки площею 14,1351 га, 12,7480 га, 9,0343 га, 21,6310 га, 10,6784 га, 14,3475 га на території Жорницької сільської ради (за межами населеного пункту) Іллінецького району Вінницької області, цільове призначення - для ведення фермерського господарства.

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки на момент укладення договорів оренди складає 4% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки за 1 рік.

Відповідачем зазначено, що підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Сума грошового зобов'язання була визначена, виходячи з нормативної грошової оцінки з врахуванням коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, який застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки.

У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив позов задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала та просила відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

17.10.2014 року між Головним управлінням Держземагентства у Вінницькій області (Орендодавець) та ОСОБА_3 (Орендар) укладено договір оренди землі №786.

Пунктом 1 Договору визначено, що Орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку із земель резервного фонду Жорницької сільської ради (за межами населеного пункту) Липовецького району Вінницької області.

В оренду передається земельна ділянка площею 14,1351 га, кадастровий номер :03:000:0629 (п. 2 Договору).

Договір укладено на 25 років з моменту укладання.

Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 4% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 9620,36 грн. за 1 рік.

Відповідно до акту передавання-приймання орендованої земельної ділянки від 25.11.2014 року ОСОБА_3 передає земельну ділянку кадастровий номер :03:000:0629 площею 14,1351 га розташовану на території Жорницької сільської ради (за межами населеного пункту) Липовецького району Вінницької області, а ФГ "КАІР" приймає вищевказану земельну ділянку.

17.10.2014 року між Головним управлінням Держземагентства у Вінницькій області (Орендодавець) та ОСОБА_3 (Орендар) укладено договір оренди землі №787.

Пунктом 1 Договору визначено, що Орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку із земель резервного фонду Жорницької сільської ради (за межами населеного пункту) Липовецького району Вінницької області.

В оренду передається земельна ділянка площею 12,7480 га, кадастровий номер :03:000:0626 (п. 2 Договору).

Договір укладено на 25 років з моменту укладання.

Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 4% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 10761,32 грн. за 1 рік.

Відповідно до акту передавання-приймання орендованої земельної ділянки від 25.11.2014 року ОСОБА_3 передає земельну ділянку кадастровий номер :03:000:0626 площею 12,7480 га розташовану на території Жорницької сільської ради (за межами населеного пункту) Липовецького району Вінницької області, а ФГ "КАІР" приймає вищевказану земельну ділянку.

17.10.2014 року між Головним управлінням Держземагентства у Вінницькій області (Орендодавець) та ОСОБА_3 (Орендар) укладено договір оренди землі №788.

Пунктом 1 Договору визначено, що Орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку із земель резервного фонду Жорницької сільської ради (за межами населеного пункту) Липовецького району Вінницької області.

В оренду передається земельна ділянка площею 9,0343 га, кадастровий номер :03:000:0643 (п. 2 Договору).

Договір укладено на 25 років з моменту укладання.

Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 4% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 6544,08 грн. за 1 рік.

Так, відповідно до акту передавання-приймання орендованої земельної ділянки від 25.11.2014 року ОСОБА_3 передає земельну ділянку кадастровий номер :03:000:0643 площею 9,0343 га розташовану на території Жорницької сільської ради (за межами населеного пункту) Липовецького району Вінницької області, а ФГ "КАІР" приймає вищевказану земельну ділянку.

17.10.2014 року між Головним управлінням Держземагентства у Вінницькій області (Орендодавець) та ОСОБА_3 (Орендар) укладено договір оренди землі №789.

Пунктом 1 Договору визначено, що Орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку із земель резервного фонду Жорницької сільської ради (за межами населеного пункту) Липовецького району Вінницької області.

В оренду передається земельна ділянка площею 21,6310 га, кадастровий номер :03:000:0633 (п. 2 Договору).

Договір укладено на 25 років з моменту укладання.

Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 4% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 14070,32 грн. за 1 рік.

Відповідно до акту передавання-приймання орендованої земельної ділянки від 25.11.2014 року ОСОБА_3 передає земельну ділянку кадастровий номер :03:000:0633 площею 21,6310 га розташовану на території Жорницької сільської ради (за межами населеного пункту) Липовецького району Вінницької області, а ФГ "КАІР" приймає вищевказану земельну ділянку.

17.10.2014 року між Головним управлінням Держземагентства у Вінницькій області (Орендодавець) та ОСОБА_3 (Орендар) укладено договір оренди землі №790.

Пунктом 1 Договору визначено, що Орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку із земель резервного фонду Жорницької сільської ради (за межами населеного пункту) Липовецького району Вінницької області.

В оренду передається земельна ділянка площею 10,6784 га, кадастровий номер :03:000:0642 (п. 2 Договору).

Договір укладено на 25 років з моменту укладання.

Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 4% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 7802,96 грн. за 1 рік.

Відповідно до акту передавання-приймання орендованої земельної ділянки від 25.11.2014 року ОСОБА_3 передає земельну ділянку кадастровий номер :03:000:0642 площею 10,6784 га розташовану на території Жорницької сільської ради (за межами населеного пункту) Липовецького району Вінницької ФГ "КАІР", а Орендар приймає вищевказану земельну ділянку.

17.10.2014 року між Головним управлінням Держземагентства у Вінницькій області (Орендодавець) та ОСОБА_3 (Орендар) укладено договір оренди землі №791.

Пунктом 1 Договору визначено, що Орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку із земель резервного фонду Жорницької сільської ради (за межами населеного пункту) Липовецького району Вінницької області.

В оренду передається земельна ділянка площею 14,3475 га, кадастровий номер :03:000:0628 (п. 2 Договору).

Договір укладено на 25 років з моменту укладання.

Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 4% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 10913,48 грн. за 1 рік.

Відповідно до акту передавання-приймання орендованої земельної ділянки від 25.11.2014 року ОСОБА_3 передає земельну ділянку кадастровий номер :03:000:0628 площею 14,3475 га розташовану на території Жорницької сільської ради (за межами населеного пункту) Липовецького району Вінницької області, а ФГ "КАІР" приймає вищевказану земельну ділянку.

ОСОБА_3 є засновником та учасником ФГ "КАІР".

18.09.2018 року Головним управлінням ДФС у Вінницькій області винесено податкові повідомлення-рішення №-0214 на суму 16129 гривень 07 копійок; №-0214 на суму 11695 гривень 08 копійок; №-0214 на суму 21088 гривень 60 копійок; №-0214 на суму 14419 гривень 00 копійок; №-0214 на суму 16357 гривень 12 копійок; №-0214 на суму 9808 гривень 27 копійок.

На переконання позивача сплата орендної плати має відбуватися фермерським господарством, а тому у нього, як громадянина, відсутній обов'язок зі сплати орендної плати, а відтак оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд враховує наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про фермерське господарство" від 19.06.2003 №973-IV(далі - Закон № 973-IV) фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону.

Фермерське господарство підлягає державній реєстрації як юридична особа або фізична особа - підприємець. Фермерське господарство діє на основі установчого документа (для юридичної особи - статуту, для господарства без статусу юридичної особи - договору (декларації) про створення фермерського господарства). В установчому документі зазначаються найменування господарства, його місцезнаходження, адреса, предмет і мета діяльності, порядок формування майна (складеного капіталу), органи управління, порядок прийняття ними рішень, порядок вступу до господарства та виходу з нього та інші положення, що не суперечать законодавству України (ст. 4 Закону № 973-IV).

Головою фермерського господарства є його засновник або інша визначена в Статуті особа. Голова фермерського господарства представляє фермерське господарство перед органами державної влади, підприємствами, установами, організаціями та окремими громадянами чи їх об'єднаннями відповідно до закону.

Надання земельних ділянок державної та комунальної власності у власність або користування для ведення фермерського господарства здійснюється в порядку, передбаченому Земельним кодексом України (ст. 7 Закону № 973-IV).

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до статті 7 Податкового кодексу України будь-які питання щодо оподаткування регулюються цим Кодексом і не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до цього Кодексу та/або положення, які встановлюють відповідальність за порушення норм податкового законодавства.

Статтею 23 Податкового кодексу України визначено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, один об'єкт оподаткування може утворювати кілька баз оподаткування для різних податків. У випадках, передбачених цим Кодексом, конкретна вартісна, фізична або інша характеристика певного об'єкта оподаткування може бути базою оподаткування для різних податків.

Податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором.

Виконання податкового обов'язку може здійснюватися платником податків самостійно або за допомогою свого представника чи податкового агента.

Згідно статті 37 Податкового кодексу України підстави для виникнення, зміни і припинення податкового обов'язку, порядок і умови його виконання встановлюються цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Податковий обов'язок виникає у платника податку з моменту настання обставин, з якими цей Кодекс та закони з питань митної справи пов'язує сплату ним податку.

Виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку.

Відповідно до статті 270 ПК України об'єктами оподаткування земельним податком є, зокрема, земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Згідно статті 288 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Об'єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Як встановлено у судовому засіданні та випливає із матеріалів справи між Головним управлінням Держземагентства у Вінницькій області (Орендодавець) та ОСОБА_3 (Орендар) 17.10.2014 року укладено договори оренди землі № №786, 787, 788, 789, 790, 791.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до умов договорів, орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 4% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Орендна плата вноситься до місцевого бюджету, орендарем рівними частками за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що об'єктом плати за землю у даних правовідносинах є земельна ділянка, надана в оренду з метою створення фермерського господарства, яка, реалізуючи права землекористувача, має обов'язок внесення плати за землю.

В розглянутому спорі орендар передав право користування земельною ділянкою створеній ним юридичній особі, реалізуючи, таким чином, форму підприємницької діяльності, а контролюючий орган оскаржує права фермерського господарства як землекористувача, визначаючи останнім фізичну особу орендаря, із чим пов'язує обов'язок внесення плати за користування земельною ділянкою.

Відповідно до ст.12 Закону України "Про фермерське господарство" земельні ділянки, які використовуються фермерським господарством на умовах оренди, входять до складу земель фермерського господарства.

За змістом статей 1, 5, 7, 8 і 12 Закону України "Про фермерське господарство" після укладення договору оренди земельної ділянки для ведення фермерського господарства та проведення державної реєстрації такого господарства, обов'язки орендаря цієї земельної ділянки виконує фермерське господарство, а не громадянин, якому вона надавалась.

Зазначений правовий висновок відображений в постанові Верховного Суду у справі №606/2032/16-ц від 22 серпня 2018 року.

Суд зазначає, що у подібних правовідносинах у постанові від 19.06.2018 по справі №804/16045/15 адміністративне провадження № К/9901/28759/18, Верховний Суд висловив правову позицію, відповідно до якої визнав правомірним нарахування контролюючим органом фермерському господарству плати за землю, яка використовується на підставі договору оренди, укладеного між районною державної адміністрацією та громадянином, який є засновником та керівником такого фермерського господарства.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Сторони визнають, що орендну плату за орендовану земельну ділянку сплачувало саме фермерське господарство "КАІР", а тому суд вважає, що податкові повідомлення - рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною першою, другою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною першою, другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб'єкт владних повноважень не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності прийнятих податкових повідомлень-рішень, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення головного управління ДФС у Вінницькій області форми "Ф":

- від 18 вересня 2018 року № -0214 на суму 16129 гривень 07 копійок;

- від 18 вересня 2018 року № -0214 на суму 11695 гривень 08 копійок;

- від 18 вересня 2018 року № -0214 на суму 21088 гривень 60 копійок;

- від 18 вересня 2018 року № -0214 на суму 14419 гривень 00 копійок;

- від 18 вересня 2018 року № -0214 на суму 16357 гривень 12 копійок;

- від 18 вересня 2018 року № -0214 на суму 9808 гривень 27 копійок.

Стягнути на користь ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, 21018, РНОКПП НОМЕР_1) сплачений при зверненні до суду судовий збір в розмірі 894,97 грн. (вісімсот дев'яносто чотири гривні 97 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100, ).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя підпис ОСОБА_4

Копія вірна Суддя:

Секретар: