Справа № 160/1104/19
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2019-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 березня 2019 року Справа № 160/1104/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кальника В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що між Дніпропетровською міською радою та ОСОБА_1 28.12.2007 року укладено договір оренди землі, у відповідності до якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: по вул. Стартовій у районі буд. № 3-а (Жовтневий район) і зареєстрована в Державному реєстрі земель за кадастровим номером НОМЕР_2.В подальшому, актом приймання-передачі земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2 від 21.08.2017 року, засвідчено, що Дніпровська міська рада прийняла, а ОСОБА_1 повернула з оренди земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_2, яка знаходиться за адресою: м. Дніпро, Соборний (Жовтневий) район, по вул. Стартовій у районі буд. № 3-А, загальною площею 0,2201 га, та передавалась в оренду для проектування та будівництва торговельно-виставочного комплексу з продажу тканин. Довідкою про відсутність заборгованості з податків, зборів, платежів, що контролюються органами доходів і зборів ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві від 15.08.2017 року № 1751/26-50-08-05-19 підтверджено, що ОСОБА_1 станом на 15.08.2017 року не мала заборгованості із сплати податків, зборів, платежів. Відтак, в порушення норм Податкового кодексу України, податкове повідомлення-рішення від 31.10.2018 року № 665-1301/2, видане ГУ ДФС у Дніпропетровській області з порушенням строків, визначених пунктом 286.5. статті 286 ПК України та без надання розрахунку податкового зобов'язання.
Ухвалою від 07.02.2019 року відкрито провадження у справі, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідачем 14.02.2019 року отримано копію ухвали суду про відкриття спрощеного позовного провадження в даній адміністративній справі та копію позову разом із копіями доданих до нього документів.
06.03.2019 року представником позивача подано до суду відповідь на відзив, у якій він зазначає, що у своєму відзиві ГУ ДФС у Дніпропетровській області посилається на рішення Дніпропетровської міської ради від 15.07.2015 № 4/65 «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель м. Дніпропетровська» та на приписи пункту 287.10 статті 287 ПК України. Стаття 287 ПК України була доповнена пунктом 287.10 статті 287 ПК України на підставі Закону України № 2245-VІІІ від 07.12.2017 року. Отже, вказаний пункт 287.10 статті 287 ПК України підлягає застосуванню лише з 01.01.2019 року, оскільки є елементом податку згідно статті 7 ПК України, який змінений менш ніж за півроку до настання планового бюджетного періоду. Також, ГУ ДФС у Дніпропетровській області визначило податкове зобов'язання без дотримання вимог статті 102 ПК України, які передбачають, зокрема, проведення перевірки з дотриманням відповідних процедур як умову для самостійного визначення суми грошового зобов'язання платника податків.
06.03.2019 року представником позивача подана заява про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін.
Ухвалою суду від 11.03.2019 року в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи №160/1104/19 у судовому засіданні з викликом сторін було відмовлено.
Відповідно до ч. 5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Суд, розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши в сукупності письмові докази, встановив наступне.
28.12.2007 року між Дніпропетровською міською радою та ОСОБА_1 було укладено договір оренди землі, відповідно до якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: по вул. Стартовій у районі буд. № 3-а (Жовтневий район) і зареєстрована в Державному реєстрі земель за кадастровим номером НОМЕР_2.
23.06.2014 між Дніпропетровською міською радою та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до договору-оренди землі від 28.12.2007 року відповідно до якої визначено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі. Розмір орендної плати встановлюється у мінімальному розмірі, встановленому Податковим кодексом України для відповідної категорії земель, виду цільового призначення та функціонального використання.».
Згідно акта приймання-передачі земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2 від 21.08.2017 року, Дніпровська міська рада прийняла, а ОСОБА_1 повернула з оренди земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_2, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 0,2201 га, та передавалась в оренду для проектування та будівництва торговельно-виставочного комплексу з продажу тканин.
15.08.2017 року позивачем отримано довідку ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві № 1751/26-50-08-05-19 про відсутність заборгованості з податків, зборів, платежів, що контролюються органами доходів і зборів, якою підтверджено, що ОСОБА_1 станом на 15.08.2017 року не має заборгованості із сплати податків, зборів, платежів.
Вирішуючи заявлений спір по суті, суд зазначає наступне.
За підпунктами 14.1.72 і 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 ПК земельним податком визнається обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів. Землекористувачами можуть бути юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.
Відповідно до підпунктів 269.1.1 та 269.1.2 пункту 269.1 статті 269 ПК платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.
Згідно з підпунктом 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 ПК об'єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.
Пунктами 285.1, п. 285.2 ст.285 Податкового кодексу України встановлено, що базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв'язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).
Згідно з пунктом 286.5 статті 286 Податкового кодексу України встановлено, що нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу. У разі переходу права власності на земельну ділянку від одного власника до іншого протягом календарного року податок сплачується попереднім власником за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому він втратив право власності на зазначену земельну ділянку, а новим власником - починаючи з місяця, в якому у нового власника виникло право власності. У разі переходу права власності на земельну ділянку від одного власника до іншого протягом календарного року контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.
Відповідно до п.287.1 ст.287 Податкового кодексу України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.
Згідно з п.287.5 ст.287 Податкового кодексу України податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення. Фізичними особами у сільській та селищній місцевості земельний податок може сплачуватися через каси сільських (селищних) рад або рад об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, за квитанцією про приймання податкових платежів. Форма квитанції встановлюється у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу.
Таким чином, відповідачем були сплачені податкові зобов'язання з орендної плати за землю з фізичних осіб за 2016 та 2017 роки, які були визначені податковим органом.
Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Приписами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Відповідач у ході судового розгляду справи не довів, що у спірних відносинах він діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За викладених обставин, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст. ст. 72-77, 139, 242-246, 250, 255, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 31.10.2018 року № 665-1301/2.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 (код рнокпп НОМЕР_1) судові витрати у розмірі 2805,52 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Кальник