Справа № 420/1870/19
Суддя: Стефанов С. О.
Дата ухвалення: 2019-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1870/19
УХВАЛА

03 квітня 2019 року м.Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Стефанов С.О., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

01 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Висилівської сільської ради Болградського району Одеської області в особі голови сільської ради Бойчева Петра Дмитровича, в якому позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність Василівської сільської ради Болградського району Одеської області в особі голови сільської ради Бойчева Петра Дмитровича стосовно не затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 37,0807 га за адресою Одеська область, Болградський район, Василівська сільська рада, масив НОМЕР_2, кадастровий номер НОМЕР_1 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Василівської сільської ради Болградського району Одеської області;

- зобов'язати Василівську сільську раду Болградського району Одеської області в особі голови сільської ради Бойчева Петра Дмитровича затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 37,0807 га за адресою Одеська обл., Болградський район, Василівська сільська рада, масив НОМЕР_2, кадастровий номер НОМЕР_1 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Василівської сільської ради Болградського району Одеської області;

- стягнути на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1536,8 грн.

01 квітня 2019 року позивачем разом з позовною заявою надано до суду заяву про забезпечення позову (вхід. №11581/19), в якій позивач просить суд заборонити Василівській сільській раді Болградського району Одеської області в особі голови сільської ради Бойчева Петра Дмитровича вчиняти будь-які дії, направлені на передання будь-яким способом, будь-яким особам земельної ділянки площею 37,0807 га за адресою Одеська область, Болградський район, Василівська сільська рада, масив НОМЕР_2, кадастровий номер НОМЕР_1, до набрання законної сили судовим рішенням у цій адміністративній справі.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову, позивач в цілому зазначив, що у випадку задоволення позову, усі дії позивача щодо оформлення права власності на земельні ділянки шляхом виділу їх із земель колективної власності колишнього КСП «Василівське», які знаходяться на території Василівської сільської ради Болградського району Одеської області за межами населеного пункту, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, будуть марними, оскільки відповідач наразі здійснює дії щодо передачі спірної земельної ділянки третій особі - ТОВ «ВАЙСАЛ СОЛАРІС ЕНЕРДЖІ», власник якої перебуває у родинних відносинах із керівником відповідача. При цьому, вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти дії щодо розпорядження спірною земельною ділянкою на користь третіх осіб буде мати наслідком збереження існуючого становища до розгляду справи по суті, оскільки воно відповідає предмету адміністративного позову та, водночас, не зумовлює фактичного вирішення спору по суті до закінчення розгляду справи.

Вивчивши матеріали заяви, суд дійшов висновку про її необґрунтованість та відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно із ч.2 ст.151 Кодексу адміністративного судочинства України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Відповідно до частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

При розгляді та вирішенні даного клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову суд надає оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв'язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення позову забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення; імовірності виникнення утруднень для виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; наявності зв'язку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб, в тому числі, й осіб, які не приймають участь у розгляді справи.

Також розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, суд, з огляду на докази, надані стороною по справі для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись зокрема у тому, що клопотання не є надуманим, спір поміж сторонами існує, існує також дійсна і реальна загроза невиконання рішення суду чи суттєва перешкода у такому виконанні, позов слід забезпечити саме у такий спосіб, про який просить позивач, а не якимось менш обмежувальним у правах способом для відповідача, такий спосіб є співмірним обсягу позовних вимог, даним про особу та характер дій відповідача, позивач має легітимну мету забезпечити саме захист своїх прав та інтересів від неправомірних дій відповідача, а не завдати шкоди правам та інтересам відповідача.

До вирішення справи по суті суд може застосувати заходи забезпечення позову. Забезпечення позову - це надання позивачеві тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом.

Виходячи із наведеного, у випадку звернення сторони із вимогою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із такою вимогою.

З цією метою обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

При цьому забезпечуватись можуть лише матеріально-правові вимоги позивача. Отже будь-які інші вимоги, які не становлять або не будуть становити предмет спору, в межах конкретного спору забезпеченими бути не можуть.

Вирішуючи порушене позивачем питання в заяві про забезпечення позову, суд враховує, що забезпечення позову має на меті запобігти, по-перше, збігу обставин, за умови яких позитивне судове рішення буде невиконуваним або його виконання потребуватиме значних зусиль.

Розглянувши подану позивачем заяву про забезпечення позову а також додані до неї документи, суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що відповідачем здійснюються дії щодо передачі спірної земельної ділянки третій особі - ТОВ «ВАЙСАЛ СОЛАРІС ЕНЕРДЖІ», а також відсутні докази на підтвердження родинних відносин ТОВ «ВАЙСАЛ СОЛАРІС ЕНЕРДЖІ» з керівником відповідача.

Окрім того, враховуючи посилання позивача на інформацію з відкритих джерел, розміщених у засобах масової інформації на інтернет-сайті за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1/, суд вважає, що така інформаціє не є переконливою на думку суду у підтвердження того, що невжиття заходів про забезпечення позову якимось чином може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду в майбутньому.

Заходи щодо забезпечення позову повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв'язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Крім того, суд вважає, що під час розгляду клопотання суд повинен, виходячи з конкретних доказів, оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Пленуму Вищого адміністративного суду «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» №2 від 06.03.2008 року.

Таким чином, суд вважає, що позивачем не доведені та документально не підтверджені обставини, які б вказували саме на очевидну небезпеку заподіянню шкоди правам, свободам та інтересам позивача, які б унеможливлювали захист його прав, свобод та інтересів без вжиття відповідних заходів до ухвалення рішення у справі.

Також, у заяві про забезпечення позову не йдеться про ефективний захист порушених прав, за захистом яких позивач звернувся до суду. З огляду на це відсутні підстави забезпечення позову, передбачені у п.1 ч.2 ст.150 КАС України.

Крім того, судом враховується правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06 лютого 2019 року по справі №826/13306/18, згідно якої суд зазначає, що обґрунтовуючи клопотання про забезпечення позову щодо «очевидності» ознак протиправної бездіяльності відповідача та порушення прав позивача, то попри те, що такі ознаки не мають окреслених меж, йдеться насамперед про їх «якість»: вони повинні свідчити про протиправність оскаржуваної бездіяльності поза обґрунтованим сумнівом.

Суд, який застосовує заходи забезпечення позову з підстав очевидності ознак протиправної оскаржуваної бездіяльності, на основі наявних у справі доказів повинен бути переконаний, що така бездіяльність явно суперечить вимогам закону за критеріями, передбаченими ч.2 ст.2 КАС України, порушує права, свободи або інтереси позивача і вжиття заходів забезпечення позову є способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам цього порушення.

Крім того, суд зазначає, що протиправність дій відповідача повинно бути встановлено в ході розгляду даної справи.

Таким чином, враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що оскільки вимоги заявника не відповідають вищезазначеним критеріям та принципам інституту забезпечення позову, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. 150, 151, 154 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову (вхід. №11581/19 від 01.04.2019 року) - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена шляхом подачі через суд першої інстанції протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення апеляційної скарги до П'ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя С.О. Стефанов