Справа № 810/5101/18
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2019-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/5101/18 Головуючий у 1-й інстанції: Панченко Н.Д.
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі Баглай О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 22.12.2018 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною відмову Головного управління Національної поліції в Київській області у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленняv позивачу ІІ групи інвалідності;

- зобов'язати Головне управління Національної поліції в Київській області нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у зв'язку з встановленням ІІ групи інвалідності відповідно до порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 22.12.2018 позов задоволено частково: визнано протиправною відмову Головного управління Національної поліції в Київській області щодо непризначення та невиплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 у розмірі 70 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату, як інваліду ІІІ групи відповідно до вимог Порядку та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 № 4; зобов'язано Головне управління Національної поліції в Київській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу у зв'язку з встановленням IIІ групи інвалідності в розмірі, визначеному статтею 99 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію» (70 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату) в порядку, передбаченому Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 № 4; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Головне управління Національної поліції в Київській області звернулося із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

В судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 13 ст. 10, ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 є громадянином України, зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_1.

Позивач проходив службу в органах внутрішніх справ з 05.04.1999 по 06.11.2015, а у подальшому з 07.11.2015 по 26.01.2016 проходив службу у Національної поліції України, що підтверджується відповідними записами у трудовій книжці позивача.

Згідно з витягом з наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області від 26.01.2016 № 21 о/с підполковника поліції ОСОБА_2, начальника сектора відділення поліції в аеропорту «Бориспіль» Бориспільського відділу поліції, 26.01.2016 звільнено за власним бажанням у запас Збройних Сил відповідно до п. 9 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» та положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 0198401 за результатами первинного огляду ОСОБА_2 з 23.05.2016 встановлено третю групу інвалідності внаслідок захворювання, що пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Свідоцтвом про хворобу від 26.02.2016 № 140/Зв також підтверджено наявність у позивача захворювання, що пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Позивач звернувся до Головного управління Національної поліції в Київській області із заявою про виплату одноразового грошової допомоги у зв'язку із встановленням третьої групи інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Листом від 22.06.2016 № 29/В-385 Головне управління Національної поліції в Київській області відмовило позивачу у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги з посиланням на те, що ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» не передбачено виплати одноразової грошової допомоги поліцейському в результаті встановлення інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Позивач, не погодившись з такою відмовою, звернувся до Броварського міськрайонного суду Київської області з позовом про визнання протиправними дії Головного управління Національної поліції в Київській області від 22.06.2016 щодо непризначення та невиплати йому одноразової грошової допомоги у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, як інваліду ІІI групи.

26.10.2016 за вказаною позовною заявою було відкрито провадження № 361/6021/16-а, яку в подальшому було залишено без розгляду.

21.08.2017 позивач повторно звернувся до Головного управління Національної поліції в Київській області з письмовою заявою щодо виплати одноразової грошової допомоги у зв'язку з отриманням III групи інвалідності через захворювання, пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Як було зазначено позивачем, останнім не було отримано з даного приводу жодної офіційної відповіді, однак у телефонному режимі відповідач повідомив позивача, що його заяву задоволено.

Дана обставина також підтверджується змістом листа відповідача від 23.07.2018 №1029/109/29/1-18, відповідно до якого Головне управління Національної поліції в Київській області повідомило позивача, що прийняте рішення про призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги було скасовано у зв'язку з тим що позивач звільнений з поліції за власним бажанням на підставі пп. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію», що свідчить про відсутність правових підстав для застосування положень статті 97 Закону України «Про Національну поліцію» (а.с.24).

У зв'язку із повторним оглядом, що проводився 13.06.2018, позивачу з 01.06.2016 встановлено другу групу інвалідності внаслідок захворювання пов'язаного з проходженням служби в ОВС, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №0148731 від 13.06.2018.

14.06.2016 позивач повторно звернувся до відповідача із заявою (рапортом) про виплату йому одноразової грошової допомоги. Однак отримав відмову, що викладена у листі від 23.07.2018 № 1029/109/29/1-18. Свою відмову відповідач мотивував відсутністю у позивача права на отримання допомоги у зв'язку із тим, що позивач звільнився зі служби за власним бажанням, а відтак відсутні законодавчо визначені обставини щодо такої виплати.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що відмова Головного управління Національної поліції в Київській області у призначенні, нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_2, у зв'язку із встановленням йому третьої групи інвалідності, не ґрунтується на нормах чинного законодавства, є безпідставною, необґрунтованою та такою, що прийнята не на підставі та не у спосіб, що передбачені Законом України «Про Національну поліцію» та Порядку № 4.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що оскільки позивач звільнений з поліції за власним бажанням на підставі п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію», то правових підстав для призначення, нарахування та виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 немає.

Колегія суддів вважає доводи апелянта обґрунтованими та не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 6 ст. 23 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 № 565-XII (надалі за текстом - «Закон № 565-XII») у разі інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

У зв'язку з прийняттям Закону України від 13.02.2015 «Про внесення змін до статті 23 Закону України «Про міліцію» щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції» Кабінет Міністрів України постановою від 21.10.2015 № 850 затвердив Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівників міліції.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії (пункт 2 Порядку № 850).

Разом з тим, 07.11.2015 набрав чинності Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (надалі за текстом - «Закон № 580-VIII»)

Згідно пункту 5 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII (набрав чинності 07.11.2015) визнано таким, що втратив чинність Закон № 565-XII.

Водночас, за змістом пункту 15 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом № 565-XII зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом № 580-VIII.

Згідно із частиною другою статті 97 Закону № 580-VIII порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі, смерті чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

З метою врегулювання питання щодо порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, відповідно до статей 97 - 101 Закону № 580-VIII, наказом Міністерством внутрішніх справ України від 11.01.2016 № 4 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (далі - Порядок № 4), який визначає механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського.

Наказом МВС від 12.09.2016 № 916, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України за № 1277/29409 від 22.09.2016 року, пункт 5 Розділу 1 Порядку № 4 доповнено підпунктом 4, яким передбачено призначення поліцейському одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності, чи втрати працездатності, яка виникла внаслідок отриманого поліцейським захворювання або поранення (контузії, травми, каліцтва) під час проходження служби в органах внутрішніх справ.

Згідно із пунктом 1 Розділу ІІ Порядку № 4 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського (пункт 3 Розділу ІІІ Порядку №4).

За змістом підпункту «б» пункту 3 частини першої статті 99 Закону № 580-VIII поліцейським, яким внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції встановлено II групу інвалідності розмір одноразової грошової допомоги складає 300 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 01 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 97 Закону № 580-VIII одноразова грошова допомога є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Таким чином, зазначене положення Закону застосовується виключно за обов'язкової одночасної наявності трьох умов (причина інвалідності, час настання інвалідності та причина звільнення):

1. інвалідності повинна наступити внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції;

2. інвалідність повинна наступити не пізніше, ніж протягом шести місяців після звільнення особи з поліції;

3. причиною звільнення такої особи з поліції повинна бути зумовлена захворюванням або пораненням, пов'язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 19.09.2018 у справі № 373/1188/16-а, від 20.09.2018 у справі № 296/9456/16-а, від 01.11.2018 у справі № 822/3788/17, від 22.01.2019 у справі № 2340/2663/18.

Відповідно ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як вбачається з матеріалів справи позивач звільнений зі служби в поліції за власним бажанням відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію».

Отже, у позивача відсутня одна з обов'язкових умов на призначення одноразової грошової допомоги для колишніх поліцейських, а саме: причиною звільнення такої особи з поліції повинна бути хвороба, що зумовлена захворюванням або пораненням, пов'язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про відсутність у позивача правових підстав на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки його звільнення зі служби в поліції відбулося не внаслідок захворювання, у зв'язку з яким йому визначено інвалідність, а за власним бажанням.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції прийняте рішення з порушенням норм чинного законодавства.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт надав до суду докази, що спростовують правомірність рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315, п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції вирішив його скасувати та прийняти нове рішення, оскільки судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.

Керуючись ст.ст. 229, 243, 244, 250, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області задовольнити.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 22.12.2018 - скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В.В.

Шурко О.І.

Повний текст постанови виготовлений 01.04.2019.