Справа № 1940/1874/18
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2019-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2019 рокуЛьвів№ 857/1709/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Попка Я.С., Сеника Р.П.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Управління Держпраці у Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2018 року, ухвалене суддею Баранюк А.З. у м. Львові о 11 год. 33 хв. у справі № 1940/1847/18 за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Полімерна група «Терполімергаз» до Управління Держпраці у Тернопільській області про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до суду у якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Тернопільській області про накладення штрафу від 25.06.2018 року № ТР 490/331/АВ/ТД-ФС.

Позовні вимоги мотивовано тим, що характер роботи, яка виконувалась ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 ОСОБА_5 відповідає умовам цивільно-правових, а не трудових договорів. Крім того, позивач звертає увагу на те, що відповідач вийшов за межі предмета перевірки, а тому порушення виявлені під час перевірки не можна брати до уваги.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2018 року адміністративний позов задоволено.

Скасовано постанову Управління Держпраці у Тернопільській області про накладення штрафу від 25 квітня 2018 року № ТР490/331/АВ/ТД-ФС.

Не погодившись із рішенням суду, його оскаржив відповідач, Управління Держпраці у Тернопільській області, яке просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та виходить з тих мотивів, що цивільно-правові договори з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 ОСОБА_5 є удаваними, тобто такими, які укладені з метою приховати дійсний характер роботи, що виконувалась ними. Відповідач зазначає, що основною ознакою, яка відрізняє цивільні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.

Виконавець, який працює за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, хоча і може бути з ними ознайомлений, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик, працівник не зараховується до штату установи (організації), не вноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийом його на роботу на певну посаду.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження, оскільки учасники справи належним чином повідомлені про розгляд справи не зявилися.

В той же час, суд апеляційної інстанції зазначає, що на адресу суду 25 березня 2019 року від Управління Держпраці у Тернопільській області надійшло клопотання № 1118/01-05-12.1/19 про відкладення розгляду справи у звязку перебування представника управління у відпустці та долучено копію наказу про надання відпустки.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що копія наказу про надання відпустки не засвідчена належним чином, оскільки на ній відсутні згідно з п. 5.27 Національного стандарту «Вимоги до оформлення документів» ДСТУ 4163-2003 затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07 квітня 2003 року № 55, відмітки про засвідчення копії документа, яка складається зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до частини 3 статті 55 КАС України субєкт владних повноважень може брати участь у справі через свого керівника, а тому клопотання Управління Держпраці у Тернопільській області про відкладення розгляду цієї справи є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено те, що 22 березня 2018 року ОСОБА_1 звернувся на Урядову гарячу лінію та повідомив, що працював на посаді вантажника на підставі договору з жовтня 2017 року по березень 2018 року в «Терполімергаз» (адреса: м. Тернопіль, вул. Лукяновича, 8, директор Петрушка) та просив перевірити підприємство на предмет правильності нарахування заробітної плати, сплати податків та чи буде вказаний період роботи зарахований йому до стажу роботи при призначенні пенсії.

На підставі цього звернення ОСОБА_1 від 22 березня 2018 року, Управлінням Держпраці в Тернопільській області 26 березня 2018 року прийнято наказ про проведення інспекційного відвідування у ТзОВ «Полімерна група «Терполімергаз» № 179 та цього ж числа направлення на проведення заходу державного контролю за додержанням про працю (інспекційного відвідування) № 4.1/040/060. З 27 по 30 березня 2018 року головним державним інспектором з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно - правових актів ОСОБА_6, за участю головного спеціаліста - інспектора праці управління економіки, промисловості та праці Тернопільської міської ради ОСОБА_7 проведено інспекційне відвідування товариства з обмеженою відповідальністю «Полімерна група «Терполімергаз».

За результатами здійснення заходу державного контролю 30 березня 2018 року складено акт інспекційного відвідування № TP490/331/АВ, у якому зафіксовані порушення законодавства про працю, а саме ч. 3 ст. 24 КЗпП України, ч. 1 ст. 115 КЗпП України та ч. 1 ст. 27 Закону України «Про оплату праці».

При перевірці зроблено висновок, що робота ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на підставі укладених цивільно-правових угод містить ознаки трудових відносин, а саме: за змістом цивільно-правових угод їх предметом є трудова функція, що передбачає виконання робіт за професіями та посадами визначеними Єдиним тарифно-кваліфікаційним довідником робіт і професій; в угодах не визначено сторони з оплати єдиного соціального внеску та сплати ПДФО; в угодах не вказано конкретний обєкт (адресу обєкта), де виконавець буде здійснювати (виконувати) роботу, не зазначено кількісні і якісні показники (обєм роботи, строки виконання, тощо) після досягнення (виконання) яких угода вважається виконаною і дія її припиняється, а у актах прийняття наданих послуг відсутній показник кінцевого результату виконаної роботи (наданої послуги), що нівелює вимоги глави 61 Цивільного кодексу України щодо укладення угоди (договору) підряду. Наведені цивільно-правові угоди містять ознаки строкового трудового договору (п. 2 ч. 1 ст. 23 КЗпП України), оскільки укладені на визначений термін.

За результатами розгляду справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю Управлінням Держпраці в Тернопільській області прийнято постанову № ТР490/331/АВ/ТД-ФС, якою на товариство з обмеженою відповідальністю «Полімерна група «Терполімергаз» накладено штраф у розмірі 670 140,00 грн.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено достатніми доказами, що характер роботи, яка виконувалась ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 за умовами цивільно-правових договорів роботи відповідає характеру роботи за умовами трудових договорів.

Апеляційний суд частково погоджується із вказаним висновком з огляду на наступні обставини.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як слідує з положень п. 1 ч. 2 ст. 2 КАС України, суди перевіряючи рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, в першу чергу повинні зясувати, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

25.04.2018 року відповідачем у справі прийнята постанова про накладення штрафу № ТР490/331/АВ/ТД-ФС на підставі абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту).

Прийняттю постанови передувало проведення інспекційного відвідування за результатами якого 30.03.2018 року складено акт інспекційного відвідування № TP490/331/АВ.

З цього слідує, що постанову про накладення штрафу в рамках того чи прийнята вона на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, необхідно перевірити починаючи з законності проведення перевірки.

Відповідно до преамбули Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05 квітня 2007 року № 877-V (далі - Закон № 877-V) цей Закон визначає правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю).

В цьому випадку слід наголосити, що Закон № 877-V визначає основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Статтею 1 Закону № 877-V визначено, що державний нагляд (контроль) діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Заходами державного нагляду (контролю) є планові та позапланові заходи, які здійснюються шляхом проведення перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та інших дій.

Відповідно до частини четвертої статті 2 Закону № 877-V заходи контролю здійснюються, зокрема органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Згідно з частиною п'ятою вказаної вище статті Закону № 877-V, зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов'язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону.

Тлумачення цієї норми вказує на те, що органи державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення, в першу чергу, повинні ураховувати особливості правового регулювання, визначені законами у відповідній сфері та міжнародними договорами, одночасно, звертаючи увагу на правила перелічені в частині п'ятій статті 2 Закону № 877-V, та, якщо певні правовідносини не врегульовані законами у відповідній сфері та міжнародними договорами, звертатись до інших норм Закону № 877-V.

Кодексом законів про працю України (далі КЗпП), а саме ч. 1 ст. 259, визначено те, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, спеціальною нормою КЗпП передбачено, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється центральним орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

На виконання ч. 1 ст. 259 КЗпП, Кабінетом Міністрів України 26 квітня 2017 року прийнято постанову № 295, якою затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі Порядок № 295).

Відповідно до п. 2 Порядку № 295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці.

Пунктом 5 Порядку № 295 визначено, що інспекційні відвідування проводяться, зокрема, за зверненням працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю; за зверненням фізичної особи, стосовно якої порушено правила оформлення трудових відносин.

Положення п. 5 Порядку № 295 покликане запобігти зловживанням державними органами з питань праці у проведенні перевірок з ширшим обсягом питань, ніж той, що порушувався під час призначення перевірки.

На користь такого твердження свідчать і положення ч. 1-4 ст. 7 Закону № 877-V, які з урахуванням ч. 5 ст. 2 цього Закону є обовязковими для застосування незалежно від особливостей, які встановлені законами у відповідній сфері.

Згідно з цими положеннями, наказ про здійснення позапланового заходу повинен містити предмет перевірки. У посвідченні (направленні) на проведення позапланового заходу, яке видається на підставі наказу зазначаються, зокрема, підстави для здійснення заходу та предмет здійснення заходу. За результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт, який повинен містити серед інших відомості про предмет державного нагляду (контролю).

Підставою для проведення інспекційного відвідування було звернення фізичної особи на урядову «гарячу лінію», яка просила перевірити підприємство на предмет правильності нарахування заробітної плати, сплати податків та можливості врахування певного стажу роботи для призначення пенсії. Тобто, підставою для проведення перевірки було зверненням працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю, оскільки питання про правильність оформлення трудових відносин цим працівником не ставилось.

Відповідно до наказу Управління Держпраці у Тернопільській області «Про проведення інспекційного відвідування у ТзОВ «Полімерна група «Терполімергаз» № 179 від 26.03.2018 року, предметом перевірки є питання викладені у зверненні ОСОБА_1 від 22.03.2018 року на урядову «гарячу лінію», тобто щодо правильності нарахування заробітної плати, сплати податків щодо нього та можливості врахування цього періоду до стажу роботи для призначення пенсії.

Натомість, як свідчить направлення на проведення перевірки та акт інспекційного відвідування, відповідач вийшов за межі предмета інспекційного відвідування та здійснив перевірку оформлення трудових договорів (контрактів) щодо інших працівників відповідача та з питань, які не були заявлені ОСОБА_1

Отже, акт інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю № ТР 490/331/АВ від 30.03.2018 року на підставі якого прийнято оскаржене рішення є недопустимим доказом у справі.

Ця обставина, на думку суду апеляційної інстанції, свідчить про порушення порядку проведення перевірки (інспекційного відвідування) і є самостійною підставою для скасування рішення субєкта владних повноважень.

Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 31 січня 2019 року у справі № 809/799/17.

Також Верховний Суд в постановах від 12 червня 2018 року (справа № 821/597/17) та від 20 березня 2018 року (справа № 810/1438/17) висловив правову позицію, що акт отриманий в результаті перевірки, виходячи із положень допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 КАС України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, якщо він одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Рішення прийняте за наслідками незаконної перевірки на підставі акта перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатися правомірним та підлягає скасуванню.

Таким чином, суд першої інстанції прийнято правильне по суті рішення про задоволення позовних вимог. Хоча суд першої інстанції виходив з інших мотивів при прийнятті рішення, проте правильне по суті рішення не може бути скасоване чи змінене з формальних підстав.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду без змін.

Судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління Держпраці у Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2018 року в справі № 1940/1847/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_8
судді ОСОБА_9
ОСОБА_10
Повний текст виготовлено 29.03.2019 року