Справа № 805/3836/18-а
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2019-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

28 березня 2019 року

Київ

справа №805/3836/18-а

адміністративне провадження №К/9901/68887/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

Судді-доповідача - Васильєвої І.А.,

суддів - Бившевої Л.І., Юрченко В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження

касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області

на постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2018 року (Судді: Ястребова Л.В., Казначеєв Е.Г., Міронова Г.М.),

у справі № 805/3836/18-а

за позовом Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Баскетбольний клуб «Азовмаш»

про стягнення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И В :

24 травня 2018 року Головне управління Державної фіскальної служби у Донецькій області (далі - позивач, ГУ ДФС у Донецькій області) звернулося до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Баскетбольний клуб «Азовмаш» (далі - відповідач, ТОВ «Баскетбольний клуб «Азовмаш») про стягнення податкового боргу, самостійно визначеного до сплати в податкових деклараціях з орендної плати за землю за 2016-2017 роки (по терміну сплати 30.10.2016 року по 30.11.2017 року) в загальному розмірі 514 319, 43 грн.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 18 липня 2018 року позов задоволений, стягнуто з ТОВ «Баскетбольний клуб «Азовмаш» податковий борг в розмірі 514 319, 43 грн.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2018 року за наслідками апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції скасовано, прийнято нову постанову, якою у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції позивач звернувся до суду з касаційною скаргою, в якій з посиланням на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

В обґрунтування касаційної скарги зазначив на неврахування судом апеляційної інстанції при розгляді справи, що питання наявності/або відсутності надмірної сплати податкових зобов'язань з орендної плати за землю за 2014-2015 роки, та подальше врахування переплати в рахунок наявної у відповідача заборгованості з орендної плати за землю за періоди 2016-2017 роки не є предметом даної справи. Надмірна сплата з орендної плати за землю у відповідача відсутня. Крім цього на відповідача у спірний період виникнення заборгованості не розповсюджуються вимоги ст. 6 Закону України від 02.09.2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». До того ж позивач звернув увагу, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 05.09.2018 року по справі № 0540/5657/18-а установлено, що за позивачем обліковується податковий борг внаслідок несплати податкових зобов'язань за періоди 2016-2018 року на загальну суму 1 174 411,18 грн.

Відповідно до частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин перевіряє правильність застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права.

Справа у відповідності до ухвали Верховного Суду від 04.02.2019 року розглядається в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та доводи касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Баскетбольний клуб «Азовмаш» () є юридичною особою та перебуває на податковому обліку у Маріупольській ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Звертаючись з даним позовом до суду позивач зазначив, що за ТОВ «БК «Азовмаш» обліковується податковий борг з орендної плати за землю в загальному розмірі 514 319,43 грн, який утворився внаслідок несплати самостійно визначеного ним до сплати в податкових деклараціях від 19.06.2016 року № та від 17.02.2017 року № з орендної плати за землю за 2016-2017 роки поданих до Приморського, Іллічівського та Жовтневого відділення Маріупольської ОДПІ (по терміну сплати 30.10.2016 року по 30.11.2017 року).

На підтвердження боргу позивачем подані до матеріалів справи податкові декларації, розрахунки податкового боргу та корінці податкових вимог.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанції, за Товариством з обмеженою відповідальністю «Баскетбольний клуб «Азовмаш» обліковується податковий борг з орендної плати за землю за 2016-2017 роки в загальному розмірі 514 319, 43 грн.

З інтегрованих карток позивача вбачається, що у період з травня 2014 року по грудень 2015 року позивачем сплачено орендну плату за землю в загальній сумі 409 630,31 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову суд апеляційної інстанції посилався на відсутність податкового боргу у відповідача за періоди 2016-2017 рік внаслідок надмірно сплачених коштів за періоди з травня 2014 року по 31 грудня 2015 року (що підтверджено даними інтегрованих карток про сплату відповідачем орендної плати за землю у період з травня 2014 року по грудень 2015 на загальну суму 409 630,31 грн), які в силу п. 38.7 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України повинні зараховуватись позивачем на погашення податкового боргу з орендної плати за землю по деклараціям за 2016-2017 рік.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» від 21.12.2016 року № 1797-VIII (який є чинним з 01.01.2017 року, підрозділ 10 розділу XX Податкового кодексу України було доповнено пунктом 38.

Підпунктом 38.7 п. 38 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України визначено, що не нараховується та не сплачується плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки, які розташовані на тимчасово окупованій території та/або території населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення та перебувають у власності та/або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб, у період з 14 квітня 2014 року до 31 грудня року, в якому завершено антитерористичну операцію.

Нараховані та сплачені за період проведення антитерористичної операції суми плати за землю відповідно до статей 269-289 цього Кодексу вважаються надміру сплаченими грошовими зобов'язаннями та підлягають поверненню.

До того ж, в подальшому, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо уточнення деяких положень та усунення суперечностей, що виникли при прийнятті Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» від 23 березня 2017 року № 1989-VIII (діє з 15.04.2017 року) пункт 38.7 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України викладений в іншій редакції:

Не нараховується та не сплачується у період з 14 квітня 2014 року по 31 грудня року, в якому завершено проведення антитерористичної операції, плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки, що розташовані на тимчасово окупованій території та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб.

Не нараховується та не сплачується у період з 14 квітня 2014 року по 31 грудня року, в якому завершено проведення антитерористичної операції, плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки (крім земель сільськогосподарського призначення), що розташовані на території населених пунктів на лінії зіткнення та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб.

Нараховані та сплачені за період проведення антитерористичної операції суми плати за землю відповідно до статей 269-289 цього Кодексу за земельні ділянки, розташовані на тимчасово окупованій території та/або території населених пунктів на лінії зіткнення, та/або території проведення антитерористичної операції, не підлягають поверненню на поточний рахунок платника податку, не спрямовуються на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших податків, зборів, не повертаються у готівковій формі за чеком у разі відсутності у платника податків рахунка в банку. До зазначених сум надміру сплачених грошових зобов'язань не застосовуються строки давності, встановлені статтею 102 цього Кодексу, крім сум надміру сплачених податкових зобов'язань платників податків, які припиняють свою діяльність.

Відповідно до пункту 87.1 статті 87 Податкового кодексу України (пункт а) сплату грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснено також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника).

Суд касаційної інстанції погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що відсутність обов'язку сплати податкового зобов'язання за період з травня 2014 року по 31 грудня 2015 року утворило надмірно сплачені суми з орендної плати за землю, які в силу п. 38.7 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України враховуються відповідачу в рахунок сплати боргу з цього ж податку за періоди з 30.10.2016 року по 30.11.2017 рік.

Проте суд апеляційної інстанції при вирішенні справи не надав оцінки тому, що: сума в загальному розмірі 409 630,31 грн, яку суд зазначив як переплату за періоди з травня 2014 року по 31 грудень 2015 рік для врахування в рахунок сплати боргу за землю за періоди з 30.10.2016 року по 30.11.2017 роки є значно меншою ніж сума, яка обліковується за відповідачем як податковий борг за періоди з 30.10.2016 року по 30.11.2017 рік (514 319, 43 грн), отже є недостатньою для покриття наявної у відповідача заборгованості. А тому для правильного вирішення справи суд повинен повно дослідити та правильно встановити надміру сплачену суму боргу за 2014-2015 роки та врахувати її в рахунок сплати суми боргу за 2016-2017 року лише в тому розмірі, на яку вона підтверджена документально, та стягнути залишок суми (на яку недостатньо коштів для погашення за рахунок попередніх надміру сплачених платежів) з товариства, та ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Оскільки предметом позову у даній справі є стягнення з відповідача несплаченого податкового боргу, то предметом доказування у даній справі є обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов'язує можливість стягнення податкового боргу в судовому порядку; встановлення факту його сплати в добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту, перевірка вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення податкового боргу на підставі, в черговості, та за рахунок платежів, встановлених Податковим кодексом України, тощо.

Вищенаведене спростовує доводи скаржника, що питання надмірної сплати податкових зобов'язань, та їх подальше врахування в рахунок наявної заборгованості з орендної плати за землю не є предметом даної справи.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Разом з тим, за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до частини другої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Підсумовуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права внаслідок не надання оцінки всім доказам у справі в розрізі спірного питання, що є підставою для часткового задоволення касаційної скарги та направлення справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (оскільки саме в доводах апеляційної скарги відповідач посилався на наявність підстав для погашення боргу за 2016-2017 роки за рахунок надміру сплачених платежів з орендної плати за землю за 2014-2015 року).

При цьому суд касаційної інстанції не приймає доводи скаржника на врахування при розгляді справи позицій Верховного Суду у постановах по справам: від 31.08.2018 року № 821/381/17, від 31.08.2018 року № 826/14195/16 та від 04.12.2018 року № 809/1448/16, внаслідок того, що фактичні обставини цих справ є відмінними від фактичних обставин даної справи, оскільки стягненню податкового боргу в цих справах передувала узгодженість сум за податковими повідомленнями-рішеннями, на підставі яких виник борг.

На підставі викладеного, керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області задовольнити частково.

Постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2018 року скасувати. Справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:І.А. Васильєва
Судді: Л.І. Бившева
В.П. Юрченко