Справа № 813/2450/18
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2019-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2019 рокуЛьвів№ 857/498/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

за участю секретаря судового засідання Чопко Ю.Т.,

представника позивача Лазора А.О.,

представника відповідача Боднар Л.Б.,

розглянувши у судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер'єр-Еліт» на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2018 року у справі №813/2450/18 (рішення ухвалено в м. Львові, головуючий суддя Гавдик З.В., рішення складено в повному обсязі 29.11.2018) за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер'єр-Еліт» до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

ТзОВ «Інтер'єр-Еліт» 11.06.2018 звернулося в суд із адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області № від 12.03.2018, яким до позивача застосовано штрафні санкції, у зв'язку з чим збільшено суму грошового зобов'язання за платежем мито на товари, що ввозяться суб'єктами підприємницької діяльності в сумі 149913,23 та № від 12.03.2018, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість із ввезених на територію України товарів в сумі 29982,65 грн.

В обґрунтування позову зазначає, що висновки акту перевірки не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки при ввезенні товарів позивачем на територію України за митними деклараціями від 06.07.2017 року № UA209180/2017/127121, від 28.04.2017 року № UA209180/2017/112057, від 28.04.2017 року № UA209180/2017/112056, від 22.03.2017 року № UA209180/2017/104273, від 26.01.2017 року № 209000019/2017/002580, від 09.12.2016 року № 209000019/2016/037496, від 04.10.2016 року № 209000019/2016/026865, від 22.08.2016 року № 209000019/2016/019915, від 09.08.2016 року № 209000019/2016/017944, від 03.06.2016 року № 209000019/2016/009112, від 19.05.2016 року № 209000019/2016/007004, від 15.03.2016 року №209120000/2016/810787, від 12.02.2016 року № 209120000/2016/805512, від 23.11.2015 року № 209120000/2015/849370, від 23.09.2015 року №209120000/2015/838447, від 11.02.2015 року № 209120000/2015/804902 жодних зауважень щодо неправильної класифікації згідно з УКТ ЗЕД у працівників ГУ ДФС у Львівській області не було.

При цьому ТзОВ «Інтер'єр-Еліт» надало усі необхідні документи для проведення митного оформлення та підтвердження заявлених кодів товарів, поданих в митних деклараціях, а також зразки таких товарів та техніко-технологічну документацію на них.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2018 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої ТзОВ «Інтер'єр-Еліт» оскаржило його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Апелянт не погоджується з рішенням суду першої інстанції та з висновками документальної невиїзної перевірки, викладеними в акті від 08.02.2018 № 308/13-01-14-11/32711943 та вважає, що перевірка ТзОВ «Інтер'єр-Еліт» проведена безпідставно, висновки ГУ ДФС у Львівській області щодо необхідності стягнення з ТзОВ «Інтер'єр-Еліт» ввізного мита в сумі 120 777,97 гривень та податку на додану вартість в сумі 24 155,59 гривень є невірними, незаконними та необгрунтованими, а суд першої інстанції не звернув увагу на дані порушення.

Вказує, що порушень в оформлені чи недостовірних відомостей у зазначених митних деклараціях не встановлено. Відповідачем не доведено, що неправильне встановлення кодів товарної номенклатури здійснено у зв'язку з недостовірною інформацією у митних деклараціях, підписаних ТзОВ «Інтер'єр-Еліт». Зокрема, у вказаних деклараціях наведені якісні, кількісні та вартісні характеристики товарів, доводів про недостовірність яких ГУ ДФС у Львівській області не навело.

Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

У судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги наведені в апеляційній скарзі та просив її задовольнити.

Представник відповідача просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю - доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши підстави для апеляційного перегляду відповідно до доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що з 22.01.2018 по 25.01.2018 відповідачем проведено документальну невиїзну перевірку позивача дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо правильності класифікації згідно з УКТ ЗЕД товару «Плівка гнучка виготовлена з пористого поліетилену», який оформлено за митними деклараціями від 06.07.2017 №UA209180/2017/127121, від 28.04.2017 №UA209180/2017/112057, від 28.04.2017 №UA209180/2017/112056, від 22.03.2017 №UA209180/2017/104273, від 26.01.2017 №209000019/2017/002580, від 09.12.2016 №209000019/2016/037496, від 04.10.2016 №209000019/2016/026865, від 22.08.2016 №209000019/2016/019915, від 09.08.2016 №209000019/2016/017944, від 03.06.2016 №209000019/2016/009112, від 19.05.2016 №209000019/2016/007004, від 15.03.2016 №209120000/2016/810787, від 12.02.2016 №209120000/2016/805512, від 23.11.2015 №209120000/2015/805512, від 23.09.2015 №209120000/2015/838447, від 11.02.2015 №209120000/2015/804902.

За результатами перевірки складено акт № 308/13-01-14-11/32711943 від 08.02.2018 року.

Перевіркою встановлено порушення позивачем:

- вимог Закону України «Про Митний тариф України» № 584-VII від 19.09.2013 (правила № 1, № 6 Основних правил інтерпретації класифікації товарів Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності), ч. 1 та п. 5 ч. 8 ст. 257 Митного кодексу України щодо неправильної класифікації товарів, в результаті чого занижено податкове зобов'язання по сплаті ввізного мита на загальну суму 120777,97 гривень;

- п. 190.1 ст. 190 ПК України, щодо заниження бази оподаткування податку на додану вартість на загальну суму 24155,59 гривень.

12.03.2018 відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким на підставі акта від 08.02.2018 за № 308/13-01-14-11/32711943 встановлено порушення п. 190.1 ст. 190 ПК України, у зв'язку з чим збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість із ввезених на територію України товарів, в сумі 29982,65 грн.

12.03.2018 відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким на підставі акта від 08.02.2018 за № 308/13-01-14-11/32711943 встановлено порушення правил 1, 6 Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД, затверджених додатком до Закону України від 19.09.2013 № 584-VII «Про Митний тариф України», ч. 1 та п. 5 ч. 8 ст. 257 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, та застосовано штрафні (фінансові) санкції (нараховано пеню), у зв'язку з чим збільшено суму грошового зобов'язання, за платежем мито на товари, що ввозять суб'єктами підприємницької діяльності, в сумі 149913,23 грн.

Не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями позивач звернувся до суду із даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 12.03.2018 № та № є правомірними та не підлягають скасуванню.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 69 МК України товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД. Органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД. На вимогу посадової особи органу доходів і зборів декларант або уповноважена ним особа зобов'язані надати усі наявні відомості, необхідні для підтвердження заявлених ними кодів товарів, поданих до митного оформлення, а також зразки таких товарів та/або техніко-технологічну документацію на них.

Згідно із частинами четвертою, сьомою, восьмою цієї ж статті МК України у разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів орган доходів і зборів має право самостійно класифікувати такі товари. Рішення органів доходів і зборів щодо класифікації товарів для митних цілей є обов'язковими. Такі рішення оприлюднюються у встановленому законодавством порядку. У разі незгоди з рішенням органу доходів і зборів щодо класифікації товару декларант або уповноважена ним особа має право оскаржити це рішення до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду. Висновки інших органів, установ та організацій щодо визначення кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД при митному оформленні мають інформаційний або довідковий характер.

Відповідно до частини першої статті 345 МК України документальна перевірка це сукупність заходів, за допомогою яких органи доходів і зборів переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та в достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Частиною другою статті 351 МК України передбачено, що документальна невиїзна перевірка проводиться у разі, зокрема: виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань державної митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів.

Згідно із пунктом третім частини третьої статті 345 МК України органи доходів і зборів мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, зокрема, щодо правильності класифікації згідно з УКТ ЗЕД товарів, щодо яких проведено митне оформлення.

Водночас, згідно із підпунктом 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 ПК України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов'язань, визначених платником податків у митних деклараціях.

Контроль правильності класифікації товарів здійснюється шляхом перевірки відповідності: опису товару в митній декларації процедурі декларування згідно з вимогами статті 257 Кодексу; відомостей про товар та коду товару згідно з УКТ ЗЕД, заявлених у митній декларації, відомостям про товар (найменування, опис, визначальні характеристики для класифікації товарів тощо), зазначеним у наданих для митного контролю документах, шляхом перевірки дотримання вимог Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД, з врахуванням Пояснень до УКТ ЗЕД, рекомендацій, розроблених центральним органом виконавчої влади у сфері митної справи відповідно до вимог статті 68 Кодексу; заявленого коду товару відомостям, наведеним у базі даних «Класифікаційні рішення» програми «Інспектор 2006» ЄАІС.

Відсутність рішення про визначення коду товару та випущення товару у вільний обіг свідчить про класифікацію його митним органом відповідно до коду, заявленого у митній декларації.

А можливість здійснення митного контролю після завершення митного оформлення можливе виключно за умови обґрунтованої підозри, що під час пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України було допущено порушення законодавства України.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 08.05.2018 у справі № 808/1341/14.

Відповідач вказує на рішення про визначення коду товару від 30.08.2017 №87 №КТ-UA-2017, згідно якого даний товар класифіковано як «Листи та плівки з пластмаси, пористі: «PODKLAD MULTI-SILENT 3,0MM (5M2) 90 M2/KARTON 10,4KG/OP» - у вигляді твердого полімерного листа сірого кольору на основі полістиролу; «PODKLAD MULTI-SILENT 5 MM(5M2) 55 m2/karton/11paczek 11,1 KG/OP» - у вигляді твердого полімерного листа сірого кольору на основі полістиролу; «PODKLAD ROLKA 1,6 MM (15MB) 16,50M2/ROL. CZERWONY PERFOROWANY szer.1,10m" - у вигляді гнучкого полімерного листа рожевого кольору, з перфорованою поверхнею, на основі полістиролу; "PODKLAD ZIELONY 2,2mm + PET" - у вигляді твердого полімерного листа зеленого кольору, з однієї сторони з металічним блиском, містить два шари: пористий матеріал на основі полістиролу (складає більше 50% від загальної товщини) та непрозора плівка сріблястого кольору з металічним блиском на основі поліетилентерефталату. Не самоклейні, неармовані та не сполучені з іншими матеріалами, крім полімерних. Виробник Multi-Form K. Kania Spolka Jawna." за кодом згідно з УКТЗЕД 3921 11 00 00.

При цьому, колегія суддів зазначає, що під час митного оформлення позивачем товару «Плівка гнучка виготовлена з пористого поліетилену» жодних рішень про визначення коду товару не приймалось, будь-яких зауважень від митних органів не надходило, всі митні процедури були завершені і товар був випущений у вільний обіг.

Висновок контролюючого органу ґрунтується на тому, що товар «Плівка гнучка виготовлена з пористого поліетилену» має класифікуватись за кодом 3921 11 00 00 УКТ ЗЕД( ставка мита 5%), замість коду 3921 19 00 00 УКТ ЗЕД (ставка мита 0%).

Колегія суддів звертає увагу на те, що підставою для такого рішення про визначення коду товару від 30.08.2017 №87 №КТ-UA-2017 став висновок Департаменту податкових та митних експертиз ДФС № 199 від 16.08.2017 (а.с. 88-89).

Проте такий не може бути підставою зміни коду товару «Плівка гнучка виготовлена з пористого поліетилену», який класифіковано за кодом 3921 19 00 00 УКТ ЗЕД (ставка мита 0%) і ввезений за митними деклараціями від 06.07.2017 №UA209180/2017/127121, від 28.04.2017 №UA209180/2017/112057, від 28.04.2017 №UA209180/2017/112056, від 22.03.2017 №UA209180/2017/104273, від 26.01.2017 №209000019/2017/002580, від 09.12.2016 №209000019/2016/037496, від 04.10.2016 №209000019/2016/026865, від 22.08.2016 №209000019/2016/019915, від 09.08.2016 №209000019/2016/017944, від 03.06.2016 №209000019/2016/009112, від 19.05.2016 №209000019/2016/007004, від 15.03.2016 №209120000/2016/810787, від 12.02.2016 №209120000/2016/805512, від 23.11.2015 №209120000/2015/805512, від 23.09.2015 №209120000/2015/838447, від 11.02.2015 №209120000/2015/804902, виходячи з наступного:

-висновок Департаменту податкових та митних експертиз ДФС №199 від 16.08.2017 (а.с.88-89) вказує тільки на характеристику товару і не визначає коду товару;

-предметом дослідження такої експертизи стали проби з товарів, які ввозилися згідно митної декларації (ІМ 40 ДЕ) від 13.07.2017 № UA 209180/2017/128680, а проби товарів по вказаних вище спірних 16 ВМД не були і не могли бути предметом дослідження Департаментом, так як після митних процедур і згоди митниці з кодом товару були випущені в обіг (а.с.85);

-митницею не спростовано твердження позивача, що товар ввезений згідно митної декларації (ІМ 40 ДЕ) від 13.07.2017 № UA 209180/2017/128680, який став предметом дослідження є відмінним від товару, що був ввезений за митними деклараціями від 06.07.2017 №UA209180/2017/127121, від 28.04.2017 №UA209180/2017/112057, від 28.04.2017 №UA209180/2017/112056, від 22.03.2017 №UA209180/2017/104273, від 26.01.2017 №209000019/2017/002580, від 09.12.2016 №209000019/2016/037496, від 04.10.2016 №209000019/2016/026865, від 22.08.2016 №209000019/2016/019915, від 09.08.2016 №209000019/2016/017944, від 03.06.2016 №209000019/2016/009112, від 19.05.2016 №209000019/2016/007004, від 15.03.2016 №209120000/2016/810787, від 12.02.2016 №209120000/2016/805512, від 23.11.2015 №209120000/2015/805512, від 23.09.2015 №209120000/2015/838447, від 11.02.2015 №209120000/2015/804902.

Фактичною підставою для проведення вказаної перевірки ТзОВ «Інтер'єр-Еліт» і, як наслідок, прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, слугувала зміна відповідачем підходів до класифікації товару «Плівка гнучка виготовлена з пористого поліетилену».

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що, у разі якщо митні органи, приймаючи ВМД, віднесли товар до певного коду товарної номенклатури та пропустили товар на митну територію України (після сплати імпортером передбачених законом податків і зборів), то в подальшому вони не мали правових підстав для прийняття податкових повідомлень про донарахування податкових зобов'язань, у зв'язку з виявленням помилки стосовно класифікації товару, зокрема, з посиланням на результати документальної перевірки.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 06.11.2012 у справі №21-330а12, від 05.03.2013 у справі №21-36а13, від 04.11.2014 у справі № 21-479а14 та від 28.04.2015 у справі № 21-157а15.

Також, колегія суддів, відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України, застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з частиною першої статті 17 Закону України «Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 №3477-IV суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Рисовський проти України» підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що в разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.

Також Європейський суд з прав людини у справі «Лелас проти Хорватії» зазначив, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати своєчасного виконання своїх обов'язків.

Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справах «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», «Ґаші проти Хорватії», «Трґо проти Хорватії»).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що в даному випадку не може йти мова про наявність обґрунтованої підозри, що під час пропуску товарів через митний кордон України було допущено порушення законодавства України, адже класифікація товарів за 3921 19 00 00 УКТ ЗЕД на момент митного оформлення товарів не вважалась порушенням.

Фактично зміна відповідачем підходу до класифікації товару призводить до того, що законні на момент їх вчинення дії вважаються порушенням декларантом законодавства України за яке декларант повинен нести відповідальність, що є недопустимим.

Отже, вказана зміна відповідачем підходів до класифікації товару, раніше застосованих органами доходів і зборів, та застосування до позивача санкцій на цій підставі, є порушенням принципу «належного урядування».

Колегія суддів погоджується з доводами представника позивача стосовно того, що акт перевірки, яким встановлено порушення не дає можливості перевірити та зрозуміти яким чином працівники ДФС ідентифікували товар ввезений згідно ВМД з кодом УКГЗЕД (плівка гнучка виготовлена з пористого поліетилену) із товаром ввезеним іншими ВМД від 13.07.2017 за другим кодом (листи та плівки з пластмаси, пористі) якщо ці товари мали різні назви та коди УКТЗЕД. При цьому якщо у ВМД в графі 31 зазначений один виробник товару, - це зовсім не означає, що підприємство отримувало один і той самий товар.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер'єр-Еліт», а відтак колегія суддів приходить до висновку про протиправність прийняття Головним управлінням Державної фіскальної служби у Львівській області оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 12.03.2018 №, № та наявність підстав для їх скасування.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись статтями 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер'єр-Еліт» задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2018 року у справі №813/2450/18 скасувати та прийняти постанову, якою адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер'єр-Еліт» задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області № від 12.03.2018 та № від 12.03.2018.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Д. М. Старунський
судді В. М. Багрій
А. І. Рибачук
Повне судове рішення складено 02.04.2019