Справа № 619/49/19
Суддя: Калмикова Л. К.
Дата ухвалення: 2019-03-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа №619/49/19
провадження №2-а/619/9/19
21.03.2019 року м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області в складі: головуючого-судді- Калмикової Л.К., за участю секретаря судового засідання - Кравченко К.В., розглянувши адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області підполковника поліції ОСОБА_2 про визнання протиправними дій та скасування постанови, -
встановив:
Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області підполковника поліції ОСОБА_2 про визнання протиправними дій та скасування постанови.
В позові зазначає, що 22.12.2018 року інспектором Дергачівського ВП підполковником поліції ОСОБА_2 було винесено постанову серії ДПО18 №448582 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 425 гривень. Відповідно до постанови він о 20 годині, рухаючись за кермом автомобіля у м. Дергачі по вул. Сумський Шлях, не виконав вимоги п.20.5 ПДР України, за що був складений протокол, а також не передав посвідчення водія.
Зазначені дії інспектора вважає протиправними, а постанову незаконною.
Зазначив, що 22.12.2018 року він рухався на VW Polo державний номерний знак НОМЕР_1, який належить йому. Проїжджаючи по вул. Сумський Шлях у напрямку м.Золочів біля б.178 вул Сумський Шлях м.Дергачі він був зупинений патрульним автомобілем. До його автомобіля підійшов співробітник патрульної поліції ОСОБА_2 та вимагав пред'явити йому документи, а саме водійське посвідчення, свідоцтво про реєстрацію ТЗ та поліс обов'язкової цивільної відповідальності власників наземних ТЗ і повідомив, що він ніби- то порушив вимогу 20.5 ПДР.
Він пред'явив інспектору водійське посвідчення, свідоцтво про реєстрацію ТЗ та поліс обов'язкової цивільної відповідальності власників наземних ТЗ.
За ніби-то відмову у передачі посвідчення водія інспектор Трофіменков Ярослав Миколайович виніс постанову серії ДПО18 №448582 від 22.12.2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та на нього було накладено стягнення у вигляді штрафу 425,00 гривень.
Зазначив, що згідно ч. 1 ст. 126 КУпАП не передбачене покарання за відмову у передачі посвідчення водія.
Просить визнати дії відповідача протиправними та скасувати постанову серії ДПО18 №448582 про накладання адміністративного стягнення.
Позивач у судове засідання не зявився, згідно заяви позов підтримав повністю, просить справу розглядати без його участі, без звукозапису судового процесу, що суд вважає за можливе.
Відповідач в судове засідання не зявився, заперечень не надавав, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, його неявка, як субєкта владних повноважень, не перешкоджає розгляду справи.
Відповідно ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наступне.
Згідно постанови серії ДПО18 №448582 від 22.12.2018 у справі про адміністративне правопорушення 22.12.2018 року о 20.00 год. по вул.Сумський Шлях,178, в м.Дергачі Харківської області був складений протокол за ст. 123 ч.2 КУпАП, згідно якого водій ОСОБА_1 відмовився передати посвідчення водія, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративне правопорушення.
Даною постановою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425,00 гривень.
Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.
Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ч.2 ст.222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено: постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") ,тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до п. 2.4.а Правил дорожнього руху на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.
Для виконання працівниками Управління патрульної поліції покладених на них обовязків їм надається право відповідно до законодавства зупиняти і перевіряти у водіїв транспортних засобів документи, перелік яких наведено у пункті 2.1 Правил дорожнього руху України. Водій не зобовязаний саме передавати свої документи.
Як свідчать встановлені обставини справи, підставою для притягнення позивача до відповідальності та прийняття оскаржуваної постанови слугувало порушення ним приписів Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме через відмову передати посвідчення водія.
Відповідно до ч.1 ст. 35 Закону України " Про Національну поліцію" поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:
1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху;
2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу;
3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об'єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;
4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку;
5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути;
6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод;
7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху;
8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху;
9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.
Відповідно до ч. 2 ст. 35 Закону України " Про Національну поліцію" поліцейський зобов'язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису…
Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно положень ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Таким чином, позов підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.5-9, 12, 77, 241-246, 255, 286, 292, 293, 295, п.п.10 ч.1 Перехідних положень Розділу VІІ КАС України, суд,
Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Скасувати постанову інспектора Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області підполковника поліції ОСОБА_2 серії ДПО18 №448582 від 22.12.2018 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП.
Відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга подається відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ Перехідних положень КАС України: апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Сторони у справі:
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІК НОМЕР_2, проживає: ІНФОРМАЦІЯ_2.
Інспектор Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області підполковник поліці ОСОБА_2, місце знаходження: Харківська область, м.Дергачі. вул.1 Травня,10.
Повний текст рішення виготовлено 30.03.2019
Суддя Л. К. Калмикова