Справа № 320/6589/18
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2019-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2019 року м. Київ № 320/6589/18

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Панової Г.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Ірпінського обєднаного управління Пенсійного фонду України Київської

області

про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі позивач) з позовом до Ірпінського обєднаного управління Пенсійного фонду України Київської області (далі - відповідач), у якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо порядку обчислення, нарахування та виплати пенсії відповідно до вимог чинного законодавства України; - зобов'язати відповідача здійснити перерахунок додаткової пенсії по рішенню суду у справі № 2-а-1338/10 за період з 1 січня по 2 серпня 2014 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що знаходиться на обліку в Ірпінському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Київської області та їй повинні доплачувати додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до статей 50,54 ОСОБА_2 України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та постанови Ірпінського міського суду від 08.11.2010 №2-а-1338/10, нарахування та виплату яких у період з 01 січня по 02 серпня 2014 року відповідач протиправно здійснював у розмірі меншому, ніж визначено вказаним законом та рішенням суду.

Зокрема, позивач вказує на те, що положення ОСОБА_2 України «Про Державний бюджет на 2014 рік» від 16.01.2014 №719-VIII не містять будь-яких обмежень щодо застосування розмірів основної чи додаткової пенсії встановлених положеннями статей ОСОБА_2 України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 16.01.2019 відкрито провадження у справі та вирішено її розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Разом з тим, суд визнав поважними причини пропуску позивачем строку звернення до суду та поновив ОСОБА_1 строк звернення до адміністративного суду з даним позовом.

Крім того, вказаною ухвалою суд запропонував відповідачу протягом пятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати до суду відзив на позовну заяву.

Відповідач позов не визнав та подав відзив, в якому зазначив, що позивачем пропущено шестимісячний строк звернення з позовом до суду.

Разом з тим, відповідач вказує, що не погоджується з обґрунтуваннями позивача про пріоритетність законів над підзаконними актами, оскільки ОСОБА_3 України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначає лише основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у свою чергу порядок виконання визначено Кабінетом Міністрів України.

Також, відповідач зазначає, що 19 червня 2011 року набрав чинності ОСОБА_3 України від 14.06.2011 року №3149-VІ «Про внесення змін до Державного бюджету України на 2011 рік». Пунктом 7 частини першої зазначеного ОСОБА_2 Прикінцеві положення ОСОБА_2 України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» доповнено пунктом 4, яким, зокрема, встановлено, що у 2011-2014 роках норми і положення статей 50, 51, 54 ОСОБА_2 України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", застосовуються у порядку і розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Таким чином, саме ОСОБА_2 було змінено можливість здійснювати виплати в розмірах, більших ніж наявний фінансовий ресурс, а також делеговано Кабінету Міністрів України визначення порядку та розмірів виплат вищевказаним категоріям громадян.

У свою чергу, відповідач звертає увагу суду, щодо судової практики Європейського суду з прав людини, а саме рішення ЄСПЛ «ОСОБА_4 проти України» (заява №43331/12), в ч. 21 якого зазначено про те, що законодавчі норми щодо пенсійного забезпечення можуть змінюватися, а відповідно судове рішення має бути гарантією проти таких змін у майбутньому. Також судом констатовано, що подальша дія судового рішення закінчується, коли у законодавства, яке регульовано пенсійні виплати, були внесені зміни. Враховуючи викладене, відповідач проси відмовити у задоволенні позовних вимог.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є громадянином України та особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням Серії А № 064006 С від 13.08.1997, яке є перереєстрованим та вкладки до нього № 607468С(а.с.7,10).

Як вбачається з посвідчення серії АГ №871220 позивачу з 01.08.2012 призначено пенсію по інвалідності ІІІ група, номер пенсійної справи №140461/14 (а.с.9).

Відповідно до виписки із акта огляду МСЕК №294921 від 18.07.2007 ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності по причині інвалідності захворювання повязане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 13.04.2007 довічно.

Так, судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в Ірпінському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Київської області та отримує пенсію за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до статтей 50, 54 ОСОБА_2 України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Судом також встановлено, що постановою Ірпінського міського суду Київської області від 08.11.2010 у справі №2а-1338/2010 за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України ум. Ірпінь Київської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії задоволено та постановлено:

- визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у м. Ірпені Київської області щодо виплати ОСОБА_5 державної пенсії, додаткової пенсії у меншому розмірі ніж встановлено ОСОБА_2 України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- зобовязати Управління Пенсійного фонду України у м. Ірпені Київської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 державну пенсію у розмірі не менше 8 мінімальних пенсій за віком, додаткову пенсію, за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком відповідно ст.ст. 50, 54 ОСОБА_2 України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 22.04.2010 з урахуванням вже проведених виплат (а.с.13).

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 19.11.2010 виправлено описку в постанові суду в написанні по-батькові позивача, встановивши, що постанова суду від 08.11.2010 про нарахування та виплату пенсії постановлена на користь ОСОБА_1.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 07.09.2011 апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду України в м.Ірпінь Київської області залишено без задоволення та постанову Ірпінського міського суду Київської області від 08.11.2010 залишено без змін (а.с.15-16).

Згідно відмітки в судовому рішенні вказана постанова набрала законної сили 07.09.2011.

14.09.2018 року позивач звернувся до Ірпінського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області із заявою, у якій на підставі постанови Ірпінського міського суду Київської області від 08.11.2010 у справі №2а-1338/2010 просила перерахувати та виплатити грошові кошти за період з 01 січня по 02 серпня 2014 року (а.с.11).

Листом від 27.09.2018 №434/К-03 Ірпінське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області повідомило позивачу, що підстави для перерахунку пенсії по постанові Ірпінського міського суду Київської області від 08.11.2010 у справі №2а-1338/2010 відсутні.

Вказана відмова мотивована тим, що пенсія ОСОБА_1 виплачується у порядку та розмірі, що встановлені чинним законодавством. При цьому вказано, що зобовязання, встановлені в резолютивній частині рішення суду, не можуть поширюватися на правовідносини, що виникають між сторонами у звязку з подальшими змінами в законодавстві (а.с.12).

Не погоджуючись з вказаною відмовою, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.

Суд звертає увагу, що предметом спору у даній справі є наявність або відсутність правових підстав для нарахування та виплати позивачу у період з 01.01.2014 по 02.08.2014 передбаченої статтями 50,54 ОСОБА_2 України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до категорії 1, у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком.

ОСОБА_3 положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я, визначення соціального захисту потерпілого населення визначено ОСОБА_2 України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-XII від 28.02.1991 (далі ОСОБА_3 №796-XII).

Відповідно до статті 49 ОСОБА_2 №796-XII (далі - у редакції, чинній на момент призначення позивачеві пенсії) пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до статті 50 ОСОБА_2 № 796-ХІІ особам, віднесеним до категорії 1, які є інвалідами ІІ групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком.

Згідно зі статтею 54 вказаного ОСОБА_2 в усіх випадках розмір пенсій для інвалідів ІІІ групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком.

Разом з цим, 14.06.2011 Верховна Рада України прийняла ОСОБА_3 України №3491-VI "Про внесення змін до ОСОБА_2 України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" (далі - ОСОБА_3 №3491-VI), яким розділ VІІ "Прикінцеві положення" ОСОБА_2 України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" доповнено пунктом 4 такого змісту: "Установити, що у 2011 році норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54 ОСОБА_2 України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", статті 6 ОСОБА_2 України "Про соціальний захист дітей війни", статей 14, 22, 37 та частини третьої статті 43 ОСОБА_2 України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік".

Положення пункту 4 розділу VІІ ОСОБА_2 України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним) згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 26.12.2011 № 20-рп/2011.

Аналогічні положення передбачені в ОСОБА_2 України про Державний бюджет України на 2012 рік, на 2013 рік.

Тобто, у 2012-2013 роках норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 ОСОБА_2 України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовувалися у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на відповідний рік.

На виконання вимог зазначеного ОСОБА_2 Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 23.11.2011 №1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", відповідно до якої і визначається розмір пенсії позивача (далі Порядок №1210; у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Водночас, 01.01.2014 набрав чинності ОСОБА_3 України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" від 16.01.2014 №719-VII, прикінцевими положеннями якого жодних змін чи обмежень для застосування розмірів основної та додаткової пенсій, встановлених статтями ОСОБА_2 №796-ХІІ, передбачено не було.

ОСОБА_2 України від 31.07.2014 №1622-VII "Про внесення змін до ОСОБА_2 України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" (далі ОСОБА_3 №1622-VII), розділ "Прикінцеві положення" ОСОБА_2 України від 16.01.2014 №719-VII "Про Державний бюджет України на 2014 рік" доповнено пунктом 6-7, яким, зокрема, встановлено, що норми і положення статей 20-23, 30, 31, 37, 39, 48, 50-52, 54 ОСОБА_2 №796-ХІІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2014 рік.

Відповідно до статті 2 ОСОБА_2 №1622-VII цей ОСОБА_3 набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

ОСОБА_2 №1622-VII набрав чинності 03.08.2014, тобто визначення порядку та розмірів виплат зазначеним категоріям громадян делеговано Кабінету Міністрів України з 03.08.2014.

Отже, у період з 01 січня по 02 серпня 2014 року правове регулювання правовідносин щодо виплати підвищення до пенсії та додаткової пенсії особам, які мають статус осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, іншими законами, крім ОСОБА_2 України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", не здійснювалося.

Суд спростовує доводи відповідача та враховує конституційний принцип пріоритетності ОСОБА_2 України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" над підзаконним нормативно-правовим актом - Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210.

Таким чином, у період з 01.01.2014 по 02.08.2014 позивачу мала здійснюватись виплата додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до статті 50, 54 ОСОБА_2 №796-XII, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права висловлена у постанові Верховного Суду України від 26.04.2016 у справі № 285/4300/14-а; у постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №619/2262/17 (пункти 46-52).

Згідно з ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, судом встановлено, що відповідач не здійснював нарахування та виплату позивачу додаткової пенсії, передбаченої ст.. 50,54 ОСОБА_2 України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 01.01.2014 по 02.08.2014.

Таким чином суд погоджується з доводами позивача, що у період з 01.01.2014 по 02.08.2014 розмір додаткової пенсії ОСОБА_1 був обчислений у розмірі, що не відповідає вимогам чинного законодавства та рішенню суду у справі №2-а-1338/2010 та свідчить по протиправність дій з боку відповідача.

За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача про зобов'язання відповідача здійснити ОСОБА_1 перерахунок додаткової пенсії за період з 01.01.2014 по 02.08.2014 на підставі постанови Ірпінського міського суду Київської області від 08.11.2010 у справі №2-а-1338/2010, відповідно до статей 50, 54 ОСОБА_2 України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та провести відповідні виплати з урахуванням раніше виплачених сум.

Надаючи правову оцінку аргументам відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду за захистом відповідних прав, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

У частині другій цієї статті зазначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено іншого, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, КАС України передбачає можливість встановлення іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, а також спеціального порядку обчислення таких строків.

Суд зазначає, що предметом спору у даній справі є визнання протиправними дій відповідача з виплати позивачеві додаткової пенсії за період з 01.01.2014 по 02.08.2014 у розмірі меншому, ніж передбачено вимогами статей 50, 54 ОСОБА_2 України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Факт протиправності таких дій відповідача встановлений під час розгляду справи та підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

Зважаючи на те, що пенсія за своєю правовою природою є єдиним джерелом існування пенсіонера, доходом та власністю (матеріальним інтересом, захищеним статтею 1 Першого протоколу до Конвенції), суд переконаний, що до спірних правовідносин необхідно застосовувати частину першу статті 122 КАС України та при визначенні права позивача на звернення до адміністративного суду керуватися строками, визначеними в інших законах, зокрема, законах України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати".

Разом з тим, суд зазначає, що позивачу було поновлено строк звернення до суду, про що зазначено в ухвалі про відкриття провадження у справі від 16.01.2019.

Разом з тим, в Конституції України закріплено, що людина визнається найвищою соціальною цінністю в Україні, яка є соціальною і правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права(статті 1, 3 та 8).

ОСОБА_3 також встановлює, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх, зокрема, у старості та в інших випадках, передбачених законом; це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків фізичних та юридичних осіб, бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (стаття 46).

Право на соціальний захист відноситься до основоположних прав і свобод, які гарантуються державою і, за жодних умов не можуть бути скасовані, а їх обмеження не допускається, крім випадків, передбачених Конституцією України (статті 22 та 64).

Відповідно до статті 46 ОСОБА_2 України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії; нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Системний аналіз даної статті дає підстави дійти до висновку, що у ній містяться два строкових обмеження стосовно виплат пенсії за минулий час: три роки - для особи, яка не отримувала нараховану пенсію з власної вини; без обмеження строку - для особи, яка не отримувала нараховану пенсію з вини відповідного суб'єкта владних повноважень.

Оскільки судом встановлено, що виплата позивачеві підвищення до пенсії та додаткової пенсії за період з 01.01.2014 по 02.08.2014 є наслідком протиправних дій суб'єкта владних повноважень - Ірпінського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, то відповідно до спірних правовідносин має застосовуватися друга умова - виплата пенсії за минулий час без обмеження строку.

Системний аналіз наведених правових норм дозволяє дійти висновку, що адміністративний суд не може застосовувати шестимісячний строк звернення до адміністративного суду, як підставу відмови у задоволенні позову, у справах з вимогами, пов'язаними з виплатою компенсаторної складової доходу, та у справах з вимогами, пов'язаними з виплатою доходу як складової конституційного права на соціальний захист, до якого належить, зокрема, й пенсія.

За таких обставин суд не погоджується із тим, що у разі порушення органом Пенсійного фонду України законодавства про пенсійне забезпечення слід застосовувати шестимісячний строк звернення до адміністративного суду, встановлений частиною другою статті 122 КАС України, оскільки це має наслідком неможливість реалізувати передбачене частиною другою статті 46 ОСОБА_2 України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" право пенсіонера на виплату сум пенсії за минулий час та компенсації втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати без обмеження будь-яким строком.

З огляду на позицію Конституційного Суду України, що міститься у рішенні від 15.10.2013 № 8-рп/2013 у справі за конституційним зверненням громадянки ОСОБА_6 щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, статей 1, 12 ОСОБА_2 України "Про оплату праці" і у рішенні від 15.10.2013 № 9-рп/2013 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_7 щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, а також на підставі аналізу положення частини першої статті 122 КАС України в системному зв'язку з положенням частини другої статті 46 ОСОБА_2 України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" суд дійшов висновку, що у разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, адміністративний позов з вимогами, пов'язаними з виплатами сум пенсії за минулий час, у тому числі сум будь-яких її складових, може бути подано без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів незалежно від того, чи були такі суми нараховані цим органом.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.04.2018 у справі №646/6250/17 та від 19.06.2018 у справі №646/6250/17.

Таким чином, позивач не пропустив строки звернення до суду з позовною заявою.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Під час звернення з даним позовом до суду позивач судовий збір не сплачував. Таким чином, судовий збір за рахунок відповідача на користь позивача відшкодуванню не підлягає.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Ірпінського обєднаного управління Пенсійного фонду України Київської області щодо виплати ОСОБА_1 додаткової пенсії за період з 01.01.2014 по 02.08.2014 у розмірі, що не відповідає вимогам статей 50,54 ОСОБА_2 України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

3. Зобов'язати Ірпінське обєднане управління Пенсійного фонду України Київської області (, місцезнаходження: 08200, Київська область, м. Ірпінь, вул. Шевченка, 4) здійснити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: 08205, АДРЕСА_1) перерахунок додаткової пенсії за період з 01.01.2014 по 02.08.2014 на підставі постанови Ірпінського міського суду Київської області від 08.11.2010 у справі №2-а-1338/10 відповідно до статей 50, 54 ОСОБА_2 України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та провести відповідні виплати з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Панова Г. В.