Справа № 448/1752/18
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2019-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2019 рокуЛьвів№ 857/3169/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Дідик Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу представника громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_11 - адвоката Самолюка Василя Васильовича на рішення Мостиського районного суду Львівської області від 08 листопада 2018 року, головуючий суддя - Кічак Ю.В., ухвалене о 14:50 год. у м. Мостиська, у справі за адміністративним позовом Мостиського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_11 про затримання іноземця до вирішення питання про визнання його біженцем або особою,яка потребує додаткового захисту в Україні,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2018 року позивач - начальник Мостиського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України Говорущак І.А. звернувся до суду з адміністративним позовом до громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_11, в якому просив постановити рішення про затримання відповідача до вирішення питання про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначав те, що 06.11.2018 року о 20 год. 23 хв. відповідач перебував на території України в контрольованому районі без документів, які дають право іноземцям знаходитись в контрольованому прикордонному режимі, чим порушив п. 8 Постанови Кабінету міністрів України №1147 «Про прикордонний режим» від 27.08.1998 року.

Рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 08 листопада 2018 року позов задоволено; затримано громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя Народної Республіки Бангладеш, до вирішення питання про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні на строк, визначений ч.11 ст.289 КАС України, достатній для виконання судового рішення, але який не може перевищувати шість місяців, починаючи з часу фактичного затримання, а саме з 20:23 год. 06.11.2018 року.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, представник громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_11 - адвокат Самолюк Василь Васильович оскаржив його в апеляційному порядку, який, покликаючись на неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що судом не враховано, що відповідно до ч.2 ст.289 КАС України заходи вживаються лише за умови вчинення порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців до прийняття рішення за заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, а тому порушення у даній справі мало місце перед поданням відповідної заяви, а не після того, як вимагає закон.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв»язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні у справі письмові докази та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, громадянин Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя Народної Республіки Бангладеш - відповідач у справі, незаконно потрапив на територію України.

23.10.2018 року о 16 год. 20 хв., перебуваючи на території України, спільно з 6-ма громадянами Народної Республіки Бангладеш намагались незаконно перетнути державний кордон України з Республікою Польща поза пунктом пропуску на напрямку 225 прикордонного знаку на відстані 500 метрів від лінії державного кордону на території Турківського району Львівської області та були затримані прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» Відділу прикордонної служби «Сянки» Мостиського прикордонного загону, що підтверджується протоколом про адміністративне затримання від 23.10.2018 року. (а.с. 3)

Постановою судді Туркіського районного суду Львівської області від 26.10.2018 року відповідача громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_11 визнано винним у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у виді адміністративного арешту строком на 14 діб. (а.с. 5)

Як видно з матеріалів справи, відповідач, перебуваючи на території України, 06.11.2018 року о 20 год. 23 хв. був затриманий в Мостиському прикордонному контрольованому районі за перебування без документів на території України, які дають право на перебування іноземців в контрольованому районі, що підтверджується протоколом про адміністративне затримання від 06.11.2018 року.(а.с. 9)

07.11.2018 року, під час перебування в пункті тимчасового тримання Мостиського прикордонного загону, відповідач звернувся до представників Держприкордонслужби із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Листом Мостиського прикордонного загону ЗРУ ДПС України №81/7036 від 07.11.2018 року підтверджується факт направлення даної заяви відповідача на адресу Головного управління ДМС України у Львівській області.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи те, що відповідач вчинив порушення законодавства України з прикордонних питань, а також у нього відсутні документи, що дають право на виїзд з території України, є всі правові підстави для затримання останнього для вирішення питання про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, з поміщенням його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні на строк визначений ч.11 ст.289 КАС України

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України та Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

В силу вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що статтею 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено вичерпний перелік обставин, за яких іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн, зокрема: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки. Також забороняється колективне примусове видворення іноземців та осіб без громадянства. Наведений перелік підстав є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Згідно зі ч. 4 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» - іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримуються в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Відповідно до ч.1 ст. 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

Згідно зі ч. 2 ст. 289 КАС України заходи, визначені цією статтею, також застосовуються адміністративним судом, визначеним частиною першою цієї статті, за позовом центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів чи підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України до іноземців та осіб без громадянства, які до прийняття рішення за заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вчинили порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, до завершення процедури розгляду цієї заяви.

Відповідно до ч.11 ст.289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Таким чином, оскільки у відповідача відсутня можливість самостійного повернення до країни походження, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для затримання відповідача до вирішення питання про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, з поміщенням його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні на строк визначений ч.11 ст.289 КАС України.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 289, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_11 - адвоката Самолюка Василя Васильовича залишити без задоволення, а рішення Мостиського районного суду Львівської області від 08 листопада 2018 року у справі № 448/1752/18 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст. 243 КАС України - з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді О. М. Довгополов
В. В. Святецький