Справа № 9901/108/19
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2019-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

27 березня 2019 року

Київ

справа №9901/108/19

адміністративне провадження №П/9901/108/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді - Стрелець Т. Г., судді: Бевзенко В.М., Білоус О.В., Данилевич Н.А., Желтобрюх І.Л., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 до Президентів України ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про встановлення законності та відповідності правовим актам вищої юридичної сили указів Президента України від 16.11.2004 р. № 1417/2004, від 29.12.2017 р. № 455/2017, від 29.12.2017 р. № 452/2017,-

установив:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які діють в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 звернувся до Касаційного адміністративного суду з позовною заявою до Президентів України ОСОБА_4 та ОСОБА_5, в якому просили:

- Витребувати у Дніпропетровського окружного адміністративного суду матеріали адміністративної справи № 804/3539/17 для дослідження законності прийнятих судових рішень по цій справі.

- В порядку п.5 ч.2 ст.36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Верховному суду звернутись до Конституційного Суду України за офіційним тлумаченням положень ч.2 ст.125 Конституції України «суд утворюється, реорганізовується і ліквідовується законом».

- Визнати протиправним та нечинним Указ Президента України від 16.11.2004 № 1417/2004 «Про утворення місцевих та апеляційних судів, затвердження їх мережі», яким утворено установу з назвою «Дніпропетровський окружний адміністративний суд» () та установу з назвою «Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд» ().

- Визнати протиправним та нечинним Указ Президента України від 29.12.2017 № 452/2017« Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах», яким утворено установу з назвою «Дніпровський апеляційний суд» ()

- Визнати протиправним та нечинним Указ Президента України від 29.12.2017 № 455/2017 «Про ліквідацію апеляційних адміністративних судів та утворення апеляційних адміністративних судів в апеляційних округах», яким утворено установу з назвою «Третій апеляційний адміністративний суд» ().

Ухвалою Верховного Суду від 04 березня 2019 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення зазначених в цій ухвалі недоліків - десять днів з дня вручення цієї ухвали.

Залишаючи позовну заяву без руху, Суд виходив з того, що вона не відповідає вимогам пункту 9 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме:

1) позивачі не навели обґрунтування порушення оскаржуваними правовими актами прав, свобод та інтересів особи, за захистом інтересів якої вони звернулись до суду;

2) позивачі не заявили про поновлення пропущеного строку на звернення до суду та не навели поважності причин такого пропуску;

3) не вказали відомостей, визначених частиною 5 статті 160 КАС України та не надано власного письмового підтвердження про те, що ними не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

25 березня 2019 року на адресу Верховного Суду надійшла заява позивачів на виконання ухвали Верховного Суду від 04 березня 2019 року про усунення недоліків позовної заяви.

У цій заяві позивачі вказали на дотримання ними пункту 11 ч.5 ст. 160 КАС України, оскільки позовна заява містить підтвердження, що ними не подано іншого позову до цього самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Також зазначили, що ними не порушено шестимісячний строк на звернення до суду з даним позовом, оскільки лише з прийняттям постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 14 січня 2019 р. за результатами розгляду апеляційної скарги ГУДМС України в Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.11.2017 р. у справі № 804/3539/17 стало обґрунтованим та процесуально логічним подання зазначеного позову по справі № 9901/108/19 про оскарження Указів Президента України, якими створено судові установи, що приймали неправосудні рішення у № 804/3539/17.

При цьому зауважили, що за наявності сумніву щодо законності вищезазначених установ, створених в незаконний спосіб, ставиться під сумнів і законність самих судових рішень, прийнятих цими установами. Такі рішення, на думку позивачів, ухвалювались з грубим порушенням норм не тільки процесуального, але й матеріального права, з приводу чого виникла необхідність оскарження актів, дій чи бездіяльності Президента України щодо законності указів Президента України, якими створені вищезазначені установи.

Обгрунтування позовних вимог фактично зводиться до того, що грубе порушення судами норм як процесуального, так і матеріального права при ухваленні рішень по справі №804/3539/17 свідчить про те, що вони створені у незаконний спосіб.

Аналізуючи вищезазначене, колегія суддів зазначає наступне.

Нормами Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Стаття 5 цього Кодексу передбачено право кожної особи, яка вважає, що її право порушене, звернутися до суду за його захистом.

Залишаючи позовну заяву без руху, Верховний Суду вказав, що обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Процесуальний закон вимагає, щоб у позовній заяві про оскарження нормативно-правового акта позивач, з-поміж іншого, обґрунтував, які конкретно з його прав та охоронюваних законом інтересів порушує оскаржуваний правовий акт та які правові наслідки безпосередньо для нього породжує таке рішення суб'єкта владних повноважень.

Як вбачається із заяви про усунення недоліків, саме незаконність, на думку позивачів, рішень Дніпропетровського окружного адміністративного суду, Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду та Третього апеляційного адміністративного суду, прийнятих за результатами розгляду адміністративної справи № 804/3539/17 за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 до Чечелівського районного відділу в місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області, Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області, а також дії суддів щодо розгляду заявлених клопотань у даній справі, є основним аргументом того, що зазначені вище судові установи утворені у незаконний спосіб.

При цьому, строк звернення до суду із даним позовом позивачі пов'язують із набранням законної сили рішення у справі № 804/3539/17. Дана обставина, як вбачається із позовної заяви, викликала необхідність оскарження указів Президента України, якими створені зазначені суди.

Аналізуючи наведені вище обставини, колегія суддів приходить до висновку, що позивачами не надано належних обґрунтувань своїх позовних вимог, оскільки посилання на незаконність судових рішень не може автоматично вказувати на протиправність створення судових установ, які їх приймали.

Звернення до Верховного Суду як до суду першої інстанції з позовом до Президента України про оскарження його актів можливе лише у випадку безпосереднього порушення таким актом прав та охоронюваних законом інтересів особи.

Оскільки предметом позову в даній справі є визнання незаконними Указів Президента України «Про утворення місцевих та апеляційних судів, затвердження їх мережі» від 16.11.2004 № 1417/2004, «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» від 29.12.2017 № 452/2017та «Про ліквідацію апеляційних адміністративних судів та утворення апеляційних адміністративних судів в апеляційних округах» від 29.12.2017 № 455/2017, Суд зазначає, що доводів, які б вказували на порушення саме оскаржуваними Указами Президента України прав, свобод та інтересів позивачів не наведено.

Таким чином, позивачами не виконано вимог ухвали Верховного Суду стосовно обґрунтування порушення оскаржуваними правовими актами прав, свобод та інтересів особи, за захистом інтересів якої вони звернулись до суду.

Стосовно пропуску строку на звернення до суду, колегія суддів зазначає, що доводи позивачів про те, що моментом початку строку позовної давності слід вважати день набрання законної сили рішенням у справі № 804/3539/17, є необґрунтованими, оскільки за правилами частини 2 статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Незгода особи із процесуальними діями та рішенням судів та суддів є підставою для оскарження таких дій та рішень, а не підставою для звернення до суду з позовом про визнання протиправними Указів Президента України, якими утворено дані судові установи.

Оскільки позивачами оскаржуються Укази Президента України від 16.11.2004 р. № 1417/2004, від 29.12.2017 р. № 455/2017 та № 452/2017, а до суду вони звернулись лише 27.02.2019 року, колегія суддів приходить до висновку про пропуск ними встановленого КАС України шестимісячного строку.

Частиною 4 статті 169 КАС України передбачено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Оскільки позивачами не усунуто недоліків позовної заяви, зазначених в ухвалі Верховного Суду від 04 березня 2019 року про залишення позовної заяви без руху, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для повернення позову.

Керуючись статтями 19, 22, 160, 161, 169, 266 Кодексу адміністративного судочинства України, -

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 до Президентів України ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про встановлення законності та відповідності правовим актам вищої юридичної сили указів Президента України від 16.11.2004 р. № 1417/2004, від 29.12.2017 р. № 455/2017, від 29.12.2017 р. № 452/2017 разом з доданими до неї документами повернути позивачам.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала може бути оскаржена до Великої Палати Верховного Суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її прийняття та набирає законної сили після її перегляду в апеляційному порядку або після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Суддя-доповідач Т.Г. Стрелець

Судді В.М. Бевзенко

О.В. Білоус

Н.А. Данилевич

І.Л.Желтобрюх