Справа № 813/2355/18
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2019-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2019 рокуЛьвів№ 857/4053/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Дідик Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2018 року, головуючий суддя Ланкевич А.З., ухвалене у м. Львові, повний текст якого складено 06.08.2018 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 В»ячеслава Івановича до Відділу Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова про визнання протиправними дій та зобов»язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

В липні 2018 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Відділу Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова, в якому просив визнати протиправними дії Личаківського відділу обслуговування громадян в м. Львові (сервісний центр) Управління обслуговування громадян ОСОБА_1 управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо перерахунку йому пенсії, а саме: з використанням середньомісячної зарплати в розмірі 3 764,40 грн. та середньомісячного коефіцієнта 2,17798; зобов»язати Личаківський відділ обслуговування громадян в м. Львові (сервісний центр) Управління обслуговування громадян ОСОБА_1 управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити та виплатити йому пенсію з часу звернення на переведення пенсії з виду на вид, відповідно до ст.ст. 6, 98, 99 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ст. 40 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування».

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що відповідач, перераховуючи пенсію, використовував середньомісячну заробітну плату в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки в розмірі 3 764,40 грн., а слід було використовувати середньомісячну заробітну плату в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки, в розмірі 5 377,90 грн. Вказаними діями, на думку позивача, порушено його право отримувати пенсію згідно ст. 37 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» від 13.12.1991 року №1977-XII, п.13 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV та ст.ст. 6, 98, 99 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII. Також відповідач, використав неправильний розмір коефіцієнта заробітної плати, а саме: замість 0,00199 в 1988 році використав 0,00200, в 1989 році, замість 0,00217 0,00218.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2018 року адміністративний позов задоволено; визнано протиправними дії ОСОБА_1 управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо призначення ОСОБА_2 В»ячеславу Івановичу пенсії за віком з 02.01.2018 року згідно Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки, в розмірі 3 764,40 грн. та середньомісячного коефіцієнта заробітної плати (доходу) в розмірі 2,17798; зобов»язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016; ) призначити та виплачувати ОСОБА_2 В»ячеславу Івановичу (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1; РНОКПП:НОМЕР_1) пенсію за віком з дня подання заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, а саме з 02.01.2018 року, відповідно до ст.ст. 98, 99 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування».

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ГУПФУ у Львівській області оскаржило його в апеляційному порядку, яке, покликаючись на неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що 01.06.2009 року позивача вже було переведено на пенсію за віком, згідно Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», тому суд дійшов неправильного висновку, зазначаючи, що за призначенням такої пенсії у січні 2018 року позивач звернувся вперше.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав подану апеляційну скаргу, вважає оскаржене рішення суду незаконним та протиправним та повністю підтримав доводи, зазначені у апеляційній скарзі.

Позивач заперечив проти апеляційної скарги, вважає оскаржене рішення суду законним та обґрунтованим та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, з 1997 року позивач перебуває на обліку в ОСОБА_1 управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та з 22.01.1997 року отримував пенсію по інвалідності.

На підставі заяви від 06.02.2002 року, позивача переведено на пенсію за віком згідно Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність»; на підставі заяви від 01.06.2009 року переведено на пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування»; на підставі заяви від 17.05.2012 року переведено на пенсію за віком згідно Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність».

02.01.2018 року позивач звернувся до відповідача із заявою про переведення його на пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування».

02.01.2018 року відповідач призначив позивачу вищевказаний вид пенсії у розмірі 3 983,97 грн., виходячи із середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки (3 764,40 грн.) із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

13.04.2018 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив застосувати для розрахунку пенсії розмір середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки, на підставі ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування». Однак листом ОСОБА_1 управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 27.06.2018 року №2719/ш-16/02.11-11 в задоволенні такої заяви було відмовлено.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач звернувся із заявою про призначення пенсії за віком у 2018 році, відтак застосуванню підлягали положення ч. 2 ст. 40 «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» (в редакції, чинній на момент звернення позивача з вищезгаданою заявою) щодо тимчасового, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, визначення показника середньої заробітної плати для призначення пенсії із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Як встановлено ст. 37 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» від 13.12.1991 року №1977-XII пенсійне забезпечення наукових (науково-педагогічних) працівників здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування».

У частині першій статті 9 Закону №1058-ІV передбачено, що за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Частиною третьою статті 45 цього Закону встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз зазначених норм права свідчить про те, що частиною 3 статті 45 Закону №1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом №1058-ІV, однак у випадку із зверненням з заявою мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом.

Позивачу було призначено пенсію відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, ніж ті, що визначені Законом України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування»

Відтак, слід дійти висновку щодо неправомірності застосування відповідачем частини 3 статті 45 Закону №1058-ІV до спірних правовідносин.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі №521/4655/17.

Відповідно до інформації показників середньої заробітної плати, що розміщена на офіційному сайті Пенсійного Фонду України, середня заробітна плата складає: у 2014 році 3 149,45 грн., у 2015 році 3 661,41 грн., у 2016 році 4 482,35 грн., у 2017 році 6 273,45 грн.

Таким чином, відповідач мав призначити пенсію, виходячи із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки, а саме у розмірі 5 337,90 грн. ((4 482,35 + 6 273,45)/2), однак ним неправомірно застосовано розмір середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2014-2016 роки, через що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім цього, відповідно до постанови КМУ від 20.11.2003 року №1783 «Про заходи щодо поліпшення пенсійного забезпечення громадян» показники середньомісячної заробітної плати робітників та службовців, зайнятих у галузях національної економіки, за 1958-1991 роки, що застосовуються під час призначення та перерахунку пенсій відповідно до статей 40 і 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» становлять: за 1988 рік 0,00199, за 1989 рік 0,00217.

Однак, відповідач помилково застосував такі показники в розмірі: за 1988 рік 0,00200, за 1989 рік 0,00218, що на думку колегії суддів також є протиправним.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2018 року у справі №813/2355/18 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст. 243 КАС України - з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_3
судді ОСОБА_4
ОСОБА_5

Повний текст постанови складено 29.03.2019 року.