Справа № 818/687/17
Суддя: Саприкіна Ірина Валентинівна
Дата ухвалення: 2019-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2019 року

м. Київ

Справа № 818/687/17

Провадження № 11-1318апп18

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача Саприкіної І. В.,

суддів Антонюк Н. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Гудими Д. А., Золотнікова О. С., Князєва В. С., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Прокопенко О. Б., Рогач Л. І., Ситнік О. М., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційні скарги ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Ануфрієва Андрія Олександровича (далі - приватний нотаріус Ануфрієв А. О.) на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 06 червня 2017 року (суддя Бондар С. О.) і ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2017 року (у складі колегії суддів Зеленського В. В., Чалого І. С., П'янової Я. В.) у справі за позовом ОСОБА_7 до приватного нотаріуса Ануфрієва А. О., треті особи: Фірма «Олімп» у формі товариства з обмеженою відповідальністю (далі - Фірма «Олімп»), фізична особа-підприємець ОСОБА_9 (далі - ФОП ОСОБА_9.), ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання дій неправомірними та скасування записів,

УСТАНОВИЛА:

У травні 2017 року ОСОБА_7 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просив:

- визнати неправомірними дії приватного нотаріуса Ануфрієва А. О. щодо внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записів про зміну права власності на нерухоме майно від 05 квітня 2017 року: № 19819256 за ОСОБА_5, № 1988966 за ОСОБА_3, № 19819176 за ОСОБА_4;

- скасувати внесені приватним нотаріусом Ануфрієвим А. О. зазначені записи про зміну права власності на нежитлове приміщення, загальною площею 157,5 кв. м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

На обґрунтування позову ОСОБА_7 зазначив, що вказані дії вчинені відповідачем всупереч ухвали Сумського районного суду Сумської області від 27 березня 2017 року про накладення заборони на відчуження нежитлового приміщення, тобто з порушенням Закону України 01 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Сумський окружний адміністративний суд постановою від 06 червня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2017 року, позов задовольнив. Визнав неправомірними дії приватного нотаріуса Ануфрієва А. О. щодо внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записів про зміну права власності на нерухоме майно від 05 квітня 2017 року № 19819256 за ОСОБА_5, № 1988966 за ОСОБА_3, № 19819176 за ОСОБА_4 та скасував зазначені записи.

Не погодившись із судовими рішеннями першої та апеляційної інстанцій, 20 жовтня 2017 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 подали до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу, в якій просять скасувати постанову Сумського окружного адміністративного суду від 06 червня 2017 року і ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2017 року та закрити провадження у справі, оскільки вважають, що за своїм характером цей спір не є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

20 жовтня 2017 року до Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга приватного нотаріуса Ануфрієва А. О., в якій він просить скасувати постанову Сумського окружного адміністративного суду від 06 червня 2017 року і ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2017 року та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Вищий адміністративний суд України ухвалами від 23 жовтня 2017 року відкрив касаційні провадження за вказаними скаргами.

15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон № 2147-VIII), яким Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України) викладено в новій редакції.

Відповідно до підп. 4 п. 1 розд. VII «Перехідні положення» КАС України (у редакції Закону № 2147-VIII) касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду ухвалою від 31 жовтня 2018 року згадану вище справу передав на розгляд ВеликоїПалати Верховного Суду на підставі ч. 6 ст. 346 КАС України (у редакції Закону № 2147-VIII), оскільки учасник справи оскаржує судові рішення з підстави порушення правил предметної юрисдикції.

Дослідивши наведені в касаційних скаргах доводи та перевіривши матеріали справи, ВеликаПалата Верховного Суду встановила таке.

У березні 2017 року ОСОБА_7 (директор Фірми «Олімп) звернувся до Сумського районного суду Сумської області з цивільним позовом до Фірми «Олімп» про стягнення заборгованості по заробітній платі у сумі 305 тис. 511 грн 43 коп. (справа № 587/769/17).

На підставі заяви ОСОБА_10 про забезпечення позову Сумський районний суд Сумської області ухвалою від 27 березня 2017 року наклав заборону на відчуження нежитлового приміщення площею 157,5 кв. м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, яке належить Фірмі «Олімп». Суд заборонив державним реєстраторам вчиняти дії, пов'язані з реєстрацією речових прав та їх обтяжень щодо зазначеного нерухомого майна до вирішення справи по суті та набрання законної сили судовим рішенням.

27 березня 2017 року державний виконавець Зарічного відділу державної виконавчої служби м. Суми Головного територіального управління у Сумській області Бондаренко В. М. винесла постанову № 53654863 про арешт майна боржника, а саме: було накладено арешт на нежитлове приміщення площею 157,5 кв. м, за адресою АДРЕСА_1, що належить боржнику (Фірма «Олімп»).

При цьому матеріали справи містять дані, що 01 липня 2016 року державнийвиконавецьЯсенок І. Ю. у зведеному виконавчому провадженні № 38724711 (по боржнику Фірма «Олімп») з примусового виконання виконавчих листів у цивільних справах (№ 591/7583/13-ц; № 591/4389/15-ц; № 1805/8671/12; № 591/7908/14ц) за позовами ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 до Фірми «Олімп», виніс постанову про передачу майна боржника стягувачам та склав відповідний акт, яким в рахунок погашення боргу передав ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 нежитлове приміщення, загальною площею 157,5 кв. м за адресою АДРЕСА_1, що належить Фірмі «Олімп».

05 квітня 2017 року приватний нотаріус Ануфрієв А. О. на підставі складених державним виконавцем постанови та акта від 01 липня 2016 року оформив свідоцтво НОМЕР_1 про придбання майна з прилюдних торгів (якщо прилюдні торги не відбулися) й того ж дня прийняв рішення № 34628141 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відповідно до якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вніс відповідні записи (№ 19819256, № 19818966, № 19818966) про реєстрацію за ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 права спільної часткової власності на 1/3 частину нежитлового приміщення, загальною площею 157,5 кв. м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

Вважаючи неправомірними дії приватного нотаріуса Ануфрієв А. О. щодо внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записів про зміну права власності на нерухоме майно від 05 квітня 2017 року, оскільки такі дії вчинені з порушенням вимог Закону № 1952-IV і всупереч ухвали Сумського районного суду Сумської області від 27 березня 2017 року про накладення заборони на відчуження нежитлового приміщення, ОСОБА_7 звернувся до суду із цим адміністративним позовом.

Крім того, за твердженням позивача, дії приватного нотаріуса Ануфрієва А. О. з реєстрації права власності на спірний об'єкт нерухомого майна за ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, порушують інтереси та майнові претензії інших осіб, зокрема, ФОП ОСОБА_9, оскільки у лютому 2009 року той звертався до Господарського суду Сумської області з позовом до Фірми «Олімп» про стягнення заборгованості за договором підрядуу сумі 84 тис. 674 грн, за результатами розгляду якого ухвалою цього суду від 18 лютого 2009 року затверджено укладену між позивачем та відповідачем мирову угоду №б/н від 13 лютого 2009 року. Відповідач визнав існуючу заборгованість у сумі 84 тис. 674 грн та гарантував, що зазначена заборгованість буде погашена в термін до 28 лютого 2009 року шляхом передачі нерухомого майна, а саме: нежитлових приміщень, розташованих на другому поверсі будівлі «В» за адресою: АДРЕСА_1 (справа № 13/735-08).

В подальшому ФОП ОСОБА_9 звернувся до Господарського суду Сумської області з позовом до Фірми «Олімп» про тлумачення правочину (мирової угоди), за результатом розгляду якого рішенням від 22 вересня 2016 року суд розтлумачив зміст мирової угоди від 13 лютого 2009 року наступним чином: заборгованість відповідача в розмірі 84 тис. 674 грн погашена перед позивачем шляхом передачі у власність ФОП ОСОБА_9 нерухомого майна, розташованого на другому поверсі будівлі «В» за адресою: АДРЕСА_1, яке складається з таких приміщень: частина коридору загального користування (площа 6,1 кв. м); кабінет (площа 11,5 кв. м); туалет (площа 1,1 кв. м); туалет (площа 2,8 кв. м); кабінет (площа 7,4 кв. м); кабінет (площа 8,4 кв. м); кладова (площа 5,9 кв. м); коридор (площа 5,3 кв. м); коридор (площа 2,4 кв. м); кабінет (площа 9,5 кв. м), загалом площа нежитлових приміщень складає 60,4 кв. м (справа № 920/897/16).

Також у Господарському суді Сумської області перебувала справа

№ 13/104-09 за позовом ФОП ОСОБА_9 до Фірми «Олімп» про стягнення заборгованості за договором про зворотну фінансову допомогу у сумі 71 тис. 500 грн, за результатами розгляду якої ухвалою цього суду від 12 березня 2009 року затверджено укладену між позивачем та відповідачем мирову угоду від 02 березня 2009 року, за умовами якої відповідач визнав існуючу заборгованість у сумі 71 тис. 500 грн та гарантував, що зазначена заборгованість буде погашена в термін до 20 березня 2009 року шляхом передачі нерухомого майна, а саме: частини приміщень, розташованих на другому поверсі будівлі «В» за адресою: АДРЕСА_1.

У грудні 2016 року ФОП ОСОБА_9 звернувся до Господарського суду Сумської області з позовом до Фірми «Олімп» про тлумачення правочину (мирової угоди), за результатом розгляду якого рішенням від 13 грудня 2016 року суд розтлумачив зміст мирової угоди, укладеної 02 березня 2009 року, наступним чином: заборгованість відповідача в розмірі 75 тис. 500 грн погашена перед позивачем шляхом передачі у власність ФОП ОСОБА_9 нерухомого майна, розташованого на другому поверсі будівлі «В» за адресою: АДРЕСА_1, яке складається з таких приміщень: кабінет (площа 14,5 кв. м); кабінет (площа 17,2 кв. м); кладова (площа 5,3 кв. м); коридор загального користування(площа 4,3 кв. м); коридор загального користування (площа 9,67 кв. м), загалом площа нежитлових приміщень складає 50,97 кв. м (справа № 920/1101/16).

Отже, всі зазначені справи розглядалися за позовами різних осіб до Фірми «Олімп» в порядку цивільного та господарського судочинства, за результатами розгляду яких нерухоме майно (нежитлове приміщення в АДРЕСА_1), що належить Фірмі «Олімп», було предметом забезпечення боргових зобов'язань.

Дослідивши наведені в касаційній скарзі доводи про оскарження судових рішень першої та апеляційної інстанцій з підстав порушення правил предметної юрисдикції й аргументи, наведені у відзиві, заслухавши суддю-доповідача про обставини, необхідні для ухвалення судового рішення, та перевіривши матеріали справи, Велика Палата Верховного Суду дійшла таких висновків.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Розглядаючи справу по суті заявлених позовних вимог, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

Велика Палата Верховного Суду не погоджується з наведеними висновками судів першої та апеляційної інстанцій з огляду на таке.

Завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ (ч. 1 ст. 2 КАС України; в цьому випадку й далі - у редакції, чинній на час звернення позивача до суду з позовом).

Справою адміністративної юрисдикції у розумінні п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС Україниє переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За правилами п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Ужитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України).

Наведені норми узгоджуються з положеннями ст. 2, 4 та 19 КАС України (у редакції Закону № 2147-VIII), якими визначено завдання та основні засади адміністративного судочинства, зміст публічно-правового спору та справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб'єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб'єктний склад. Участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою для класифікації спору як публічно-правового. Однак сама по собі участь у спорі суб'єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати такий спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Водночас приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_7 звернувся до адміністративного суду з позовом про визнання неправомірними дій приватного нотаріуса та скасування записів про реєстрацію права власності за ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на нежитлове приміщення, загальною площею 157, 5 кв. м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, оскільки, на його думку, реєстрація права власності за третіми особами відбулась за наявності існуючої заборони на відчуження вказаного нежитлового приміщення, а він, як особа, чиї вимоги по стягненню заробітної плати на посаді директора Фірми «Олімп» забезпечені спірним нерухомим майном (на підставі судового рішення), претендує на це майно.

Отже, виникнення спірних правовідносин обумовлено незгодою позивача з правомірністю набуття третіми особами у справі права власності на спірний об'єкт нерухомого майна, а саме нежитлове приміщення, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1, що стало підставою для оскарження реєстраційних дій з державної реєстрації права власності (реєстрація переходу права власності) на це майно.

Тобто, предметом цього спору є підставність й законність набуття ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 права власності на нерухоме майно, яке на думку позивача, набуто ними у неналежний спосіб, що свідчить про приватноправовий, а не публічно-правовий характер спірних правовідносин.

Ураховуючи, що позовні вимоги ОСОБА_7 в цій справі є похідними при вирішенні судом питання щодо правомірності набуття іншими фізичними особами права власності на спірне нерухоме майно, що може впливати на майнові права та інтереси цих осіб, Велика Палата Верховного Суду, незважаючи на участь у спорі суб'єкта владних повноважень, дійшла висновку, що заявлений спір не є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку не адміністративного, а цивільного судочинства.

На підтвердження цієї позиції Велика Палата Верховного Суду зазначає, що у Зарічному районному суді м. Суми перебуває цивільна справа № 591/6302/17 за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, до ОСОБА_7, ОСОБА_9, Фірми «Олімп» про визнання права спільної часткової власності (із розміром частки 1/3 за кожним) на нежитлове приміщення площею 157,5 кв. м за адресою АДРЕСА_1, рішення у якій на час розгляду цієї справи не прийнято.

Також, у Зарічному районному суді м. Суми перебуває цивільна справа № 591/2393/18 за позовом ФОП ОСОБА_9 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: Фірма «Олімп», ОСОБА_7, ОСОБА_13 про визнання недійсним свідоцтва про право власності на нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 та визнання за ним право власності на частину вказаного приміщення, рішення у якій на час розгляду цієї справи не прийнято.

Таким чином, у цій справі існує невирішений спір про право, а тому подальше оспорювання правомірності набуття третіми особами цього права не може здійснюватися за правилами адміністративного судочинства у зв'язку з тим, що адміністративний суд позбавлений правових (законодавчих) можливостей установлювати (визнавати) належність права власності на об'єкт нерухомого майна. Такий спір з урахуванням суб'єктного складу учасників справи має вирішуватися судами за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України (у редакції, чинній на час постановлення судами оскаржуваних рішень) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст.16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, (…), їхніх посадових і службових осіб.

Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, (…), якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (ч. 1 ст. 21 ЦК України).

Отже, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених неправомірними, на думку особи, рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов'язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Зважаючи на наведене й ураховуючи суть та суб'єктний склад спірних правовідносин, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що спір про визнання неправомірними дій приватного нотаріуса щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, внесення запису про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно та внесення запису про державну реєстрацію права власності за іншою особою має розглядатися як спір, що пов'язаний із захистом цивільних прав позивача на нерухоме майно, яке вже зареєстровано за іншими особами.

З огляду на наведене, Велика Палата Верховного Суду встановила помилковість висновків судів попередніх інстанцій, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів, оскільки має вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

На підставі ч. 3 ст. 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

За приписами абз. 1 ч. 1 ст. 354 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю і закриває провадження у справі з підстав, встановлених ст. 238 цього Кодексу.

Оскільки суди попередніх інстанцій розглянули справу з порушенням правил предметної юрисдикції, Велика Палата Верховного Суду встановила наявність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень із закриттям провадження у справі.

Керуючись ст. 238, 250, 341, 344, 349, 354, 355, 359 КАС України, Велика Палата Верховного Суду

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 задовольнити.

Касаційну скаргу приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу АнуфрієваАндрія Олександровича задовольнити частково.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 06 червня 2017 року і ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2017 року скасувати.

Провадження в адміністративній справі ОСОБА_7 до приватного нотаріуса Ануфрієва А. О., треті особи: Фірма «Олімп» у формі товариства з обмеженою відповідальністю, фізична особа-підприємець ОСОБА_9, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання дій неправомірними та скасування записів - закрити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І. В. Саприкіна
Судді:
Н. О. Антонюк С. В. Бакуліна В. В. Британчук Д. А. Гудима О. С. Золотніков В. С Князєв Л. М. Лобойко Н. П. Лященко О. Б. Прокопенко Л. І. Рогач О. М. Ситнік В. Ю. Уркевич О. Г. Яновська