Справа № 754/13267/17
Суддя: Губська Людмила Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач - Губська Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

суддів: Карпушової О.В., Степанюка А.Г.,

за участю: секретаря Суркової Д.О.,

представників апелянта Шпак М.О., Познякова О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Київський склотарний завод» на рішення Деснянського районного суду м.Києва від 13 лютого 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати протиправними дії Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у призначенні йому пенсії на пільгових умовах за Списком №2 та зобов'язати відповідача призначити та виплачувати йому таку пенсію на пільгових умовах за Списком №2 з 19.05.2017 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення йому пенсії на пільгових умовах, надавши для цього всі необхідні документи, проте, у призначенні пенсії йому було відмовлено з посиланням на відсутність правових підстав для цього.

Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 13 лютого 2018 року адміністративний позов задоволено, при цьому, суд першої інстанції виходив з того, що в трудовій книжці позивача зазначено період займаної посади, назву підприємства і посади, яка характеризує певний вид діяльності та роботи, а тому посилання відповідача на необхідність зазначення даних про характер виконуваної роботи, спосіб та місце виконання є необґрунтованими та безпідставними. Крім того, з наданих до матеріалів справи наказів вбачається проведення атестації робочих місць.

На вказане судове рішення відповідачем було подано апеляційну скаргу, однак, вона була повернута апелянту з підстав несплати судового збору.

Разом із тим, Приватне акціонерне товариство «Київський склотарний завод», яке не було залучено до розгляду справи, також не погодилось з судовим рішенням і подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Апелянт стверджує, що підприємство, на якому працював позивач, надало довідку про підтвердження наявного трудового стажу, відповідно до якої стаж позивача становить лише 5 років 1 місяць 11 днів, відтак відповідачем правомірно відмовлено у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції установлено і підтверджується матеріалами справи, що згідно записів в трудовій книжці, позивач працював у Київському склотарному заводі у період з 24.10.1980 року по 04.05.1981 року на посаді слюсаря-ремонтника по 3 розряду; з 29.06.1983 року по 01.03.1984 року на посаді слюсаря-ремонтника по 3 розряду; з 01.03.1984 року по 18.05.1989 року на посаді слюсаря-ремонтника по 4 розряду; з 18.05.1989 року по 03.11.2008 року на посаді слюсаря-ремонтника по 5 розряду.

У період з 10.05.1981 року по 23.05.1983 року проходив строкову військову службу.

16.08.2017 року позивач звернувся до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Києві із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах на підставі ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки його посада відноситься до робіт, що дають право на пенсію на пільгових умовах за Списком № 2. При цьому позивач надав усі необхідні документи.

Листом № 12909/06 від 22.08.2017 року відповідач відмовив йому в призначенні пільгової пенсії з тих підстав, що надані документи не відповідають вимогам постанови Кабінету Міністрів України № 920 від 05.07.2006 року. Крім того, вказано, що за період роботи позивача в Київському склотарному заводі не була проведена атестація робочого місця.

Позивач вважаючи таку відмову незаконною, звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.ч.1,2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів суду, що діяв правомірно, з чим погоджується і колегія суддів з огляду на наступне.

Так, відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи: з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців у чоловіків і не менше 21 років 6 місяців у жінок.

Статтею 62 Закону № 1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 8 Наказу Міністерства праці та соціальної політики «Про затвердження Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» від 18.11.2005 року № 383 передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються «Список № 1 производств, цехов, профессий и должностей на подземных работах с вредными условиями труда и в горячих цехах, работа в которых дает право на государственную пенсию на льготных условиях и в льготных раз мерах» і «Список № 2 производств, цехов, профессий и должностей, работа в которых дает право на государственную пенсию на льготных условиях и в льготных размерах», що затверджені Постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1173.

Враховуючи те, що згідно п. 1 постанови Верховної Ради України «Про порядок введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 06.12.1991 року № 1931 зазначений Закон в частині норм, що стосуються призначення і виплати пенсій, був введений в дію з 01.08.1992 року та те, що позивач має стаж роботи до 01.08.1992 року, правила отримання ним пенсії за віком на пільгових умовах визначаються також згідно зі списками, що затверджені Постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року №1173.

Положеннями п. 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Як вбачається з листа відповідача, причиною відмови в призначенні позивачу пільгової пенсії є те, що документи, які підтверджують пільговий стаж, не відповідають вимогам діючого законодавства. Крім того, період роботи з 21.08.1992 року не зараховано до пільгового стажу через відсутність підтвердження атестації робочого місця, як того вимагає постанова КМУ № 920 від 05.07.2006 року.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що згідно з наказом по Київському склотарному заводу № 198 від 29.12.1993 року в листопаді - грудні 1993 року була проведена атестація робочих місць.

Відповідно до наказу ЗАТ «Київський склотарний завод» № 60 від 27.07.1999 року в березні - червні 1999 року була проведена атестація робочих місць, та зазначено, що професія слюсар-ремонтник відповідає Списку № 2.

Крім того, згідно з наказом ЗАТ «Київський склотарний завод» № 12 від 18.02.2004 року з грудня 2003 по лютий 2004 року була проведена атестація робочих місць, професій і посад на пільгове пенсійне забезпечення. Крім того, затверджено перелік робочих місць, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах працівників ЗАТ «Київський склотарний завод» згідно постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року № 36.

Тобто, враховуючи вищезазначене, відповідач необґрунтовано посилався при відмові призначення пільгової пенсії позивачу на те, що не підтверджено атестацію робочих місць на ЗАТ «Київський склотарний завод».

При цьому, відповідно до копії трудової книжки позивача, в ній зазначено і період займаної посади, і назву підприємства, і посади, яка характеризує певний вид діяльності та роботи, а тому посилання відповідача на необхідність зазначення даних про характер виконуваної роботи, спосіб та місце виконання є необґрунтованими та безпідставними.

Згідно довідки Приватного акціонерного товариства «Київський склотарний завод» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 07.04.2017 року №01-93, стаж позивача на роботах із шкідливими умовами праці, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, становить 5 років 1 місяць 11 днів з урахуванням неритмічної роботи підприємства, значної кількості зупинок виробництва на ремонт.

Проте, в цій же довідці зазначено, що ОСОБА_5 у період з 24.10.1980 року по 04.05.1981 року, та з 29.06.1983 року по 03.11.2008 року працював на підприємстві повний робочий день.

Доказів встановлення неповного робочого дня або неповного робочого тижня до матеріалів справи не долучено, а тому відсутні підстави для зменшення стажу позивача на роботах із шкідливими умовами праці до 5 років 1 місяця 11 днів.

Комплексний аналіз Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону №1788-XII є формальна констатація факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт , що містяться у списку №2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами які підтверджуються атестацію робочого місця за умовами праці, можуть бути: картка умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 10.09.2013 року №21-183а13, від 10.03.2015 року №21-51а15.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що виходячи з наведених вище норм діючого законодавства та наявних в матеріалах справи доказів, у позивача достатньо підстав для призначення йому пенсії на пільгових умовах, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і не підлягає скасуванню.

Таким чином, проаналізувавши ці та всі інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

При цьому, у рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Відповідно до ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Київський склотарний завод» залишити без задоволення, а рішення Деснянського районного суду м.Києва від 13 лютого 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 29.03.2019.

Головуючий-суддя: Л.В. Губська

Судді: О.В. Карпушова

А.Г. Степанюк