Справа № 826/3745/14
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2019-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

02 квітня 2019 року № 826/3745/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Федорчука А.Б., суддів: Васильченко В.П., Смолія І.В., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Станіславська торгова компанія"

до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

третя особа Реєстраційна служба Яворівського районного управління юстиції

Львівської області,

Приватний нотаріус Яворівського нотаріального округу Смокорівський Андрій

Петрович

про визнання протиправною бездіяльність, зобов'язання вчинити дії.

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

Позивач, в особі Товариства з обмеженою відповідальністю "Станіславська торгова компанія" (надалі - Позивач), звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України (надалі - Відповідач), третя особа: Реєстраційна служба Яворівського районного управління юстиції Львівської області (надалі - третя особа 1), Приватний нотаріус Яворівського нотаріального округу Смокорівський Андрій Петрович (надалі - третя особа 2), в якому просить: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо неподання до органу державної реєстрації прав заяви про припинення іпотеки нежитлового приміщення буд. 24а, загальною площею 1789,70 м2, будівлі прохідної "Б-1", загальною площею 3,2 м2, замощення (бетон), загальною площею 15,2 м2, замощення (тротуарною плиткою), загальною площею 509 м2, що знаходиться за адресою: Львівська область, Яворівський район, м. Новояворівськ, вул. Зелена, 24а; 2) зобов'язати відповідача вчинити дії щодо звернення до органу державної реєстрації прав із заявою про припинення іпотеки, а саме вилучення записів про: - арешт нерухомого майна, зареєстрованого приватним нотаріусом Яворівського нотаріального округу Смокорівським А.П. 28 вересня 2004 року у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за реєстраційним №1337448 на підставі договору іпотеки від 06 травня 2004 року; - заборона на нерухоме майно, зареєстрована приватним нотаріусом Яворівського нотаріального округу Смокорівським А.П. 25 березня 2005 року у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за реєстраційним №1805948 на підставі договору іпотеки від 19 березня 2005 року; - запис про державну реєстрацію іпотеки, зареєстрований приватним нотаріусом Яворівського нотаріального округу Смокорівським А.П. 25 березня 2005 року у Державному реєстрі іпотек за реєстраційним №1805350 на підставі договору іпотеки від 19 березня 2005 року, що стосуються нежитлового приміщення буд. 24а, загальною площею 1 789,70 м2, будівлі прохідної "Б-1", загальною площею 3,2 м2, замощення (бетон), загальною площею 15,2 м2, замощення (тротуарною плиткою), загальною площею 509 м2, що знаходиться за адресою: Львівська область, Яворівський район, м. Новояворівськ, вул. Зелена, 24а.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 квітня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нову постанову про задоволення позову.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 24 листопада 2015 року Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 квітня 2014 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2014 року скасовано та справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва 16.12.2015 р. прийнято справу до свого провадження суддею Федорчуком А.Б. та призначено судове засідання на 10.02.2016 року.

У відповідності до Довідки про не здійснення фіксування судового засідання від 10.02.2016 р. розгляд справи відкладено на 11.04.2016 р.

Протоколом автоматичного визначення складу колегії суддів від 11.04.2016 р. визначено склад колегії: Федорчук А.Б. - головуючий суддя; суддів: Мазур А.С., Кобилянський К.М.

У відповідності до Довідки про не здійснення фіксування судового засідання від 11.04.2016 р. розгляд справи відкладено до 13.06.2016 р. у зв'язку з неявкою представників сторін в судове засідання.

В судовому засіданні 13.06.2016 р. поставлено на обговорення питання про уточнення позовних вимог, Позивачем не уточнено позовні вимоги, Судом прийнято рішення про розгляд справи в письмовому провадженні на підставі ч. 6 ст. 128 КАС України (в редакції станом на червень 2016 р.).

Протоколом автоматичного зміну складу колегії суддів від 25.05.2017 р. визначено склад колегії: Федорчук А.Б. - головуючий суддя; суддів: Мазур А.С., Келеберда В.І. (замінено Кобилянський К.М., у зв'язку з закінченням повноважень).

У відповідності до Довідки про не здійснення фіксування судового засідання від 06.10.2017 р. розгляд справи відкладено до 16.02.2018 р. у зв'язку з неявкою представників сторін в судове засідання.

Протокол повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.07.2018 р. змінено склад колегії: Головуючий суддя - Федорчук А.Б.; склад колегії суддів: Смолій І.В., Васильченко І.П.

Представником Позивача подано суду клопотання про заміну Відповідача на належного - Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та розгляд справи за його відсутності в письмовому провадженні.

В судове засідання представники Відповідача та третіх осіб не зявилися, хоча були належним чином повідомлені про розгляд справи.

В судовому засіданні 05.09.2018 р. замінено Відповідача (Відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України) на належного - Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та Судом прийнято рішення про розгляд справи в письмовому провадженні у відповідності до частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, яка діє з 15.12.2017 р.).

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва зазначає наступне.

В С Т А Н О В И В:

З матеріалів справи вбачається, що 22 серпня 2011 року проведено прилюдні торги по реалізації нежитлового приміщення буд. 24а, загальною площею 1 789,70 кв.м., за адресою: Львівська/область, Яворівський район, м. Новояворівськ, вул. Зелена, 24а, переможцем яких визнано ТОВ "Перший Івано-Франківський лікеро-горілчаний завод", правонаступником якого є ТОВ "Станіславська торгова компанія".

Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України 14 листопада 2011 року видано Акт про проведення прилюдних торгів вказаного нерухомого майна, на підставі якого 23 жовтня 2012 року приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу Львівської області видано свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів.

В подальшому за Позивачем зареєстровано право власності на придбане нерухоме майно про, що внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Крім того, з матеріалів вбачається, що 15 квітня 2013 року було проведено прилюдні торги по реалізації нерухомого майна, а саме: будівлі прохідної "Б-1", загальною площею 3,2 кв.м., замощення (бетон), загальною площею 15,2 кв.м., замощення (тротуарною плиткою), загальною площею 509 кв.м. за адресою: Львівська область, Яворівський район, м. Новояворівськ, вул. Зелена, 24а, в яких Позивача також визнано переможцем.

У зв'язку з цим, 04 червня 2013 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України видано складено Акт №22664762/12-1/1 про реалізацію предмета іпотеки. 15 жовтня 2013 року на підставі зазначеного Акту приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу Львівської області видано свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів.

Так, 15 жовтня 2013 року право власності на придбане нерухоме майно зареєстроване за позивачем у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Вказане нерухоме майно також є предметом іпотеки.

Відповідно до витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 12.09.2013 року №9315097 та від 15.10.2013 року №10884819 за вказаним нерухомим майном зареєстровано обтяження на підставі договорів іпотеки від 06.05.2004 та 19.03.2005 відповідно.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Перший Івано-Франківський лікеро-горілчаний завод", правонаступником якого є ТОВ "Станіславська торгова компанія", звернулось до Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України із заявами від 16 грудня 2013 року №1 та №2, у яких просило вжити заходи щодо звернення до органу державної реєстрації прав із заявами про припинення (обтяження) іпотеки.

Оскільки Відповідач жодної відповіді на вказані заяви не надав і дій, про вчинення яких просив позивач, не вжив, позивач звернувся до сулу з даним позовом.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку про часткове обґрунтування позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 17 Закону України від 5 червня 2003 року № 898-IV "Про іпотеку" іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою.

Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Частиною дев'ятою статті 16 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (зі змінами та доповненнями) передбачено, що державна реєстрація припинення іпотеки, обтяження проводиться на підставі заяви обтяжувача, яку він зобов'язаний подати протягом п'яти робочих днів з дня припинення іпотеки, обтяження самостійно або на письмову вимогу боржника чи іншої особи, права якої порушено через наявність таких реєстраційних записів.

У разі придбання (передачі) за результатом прилюдних торгів (аукціонів) нерухомого майна, що є предметом іпотеки, державна реєстрація припинення іпотеки проводиться на підставі заяви державного виконавця.

Отже вказаною нормою передбачено особливості реєстрації припинення іпотеки нерухомого майна придбаного з прилюдних торгів, а саме - іпотека припиняється з моменту реалізації предмета іпотеки, відомості про що підлягають державній реєстрації, яка проводиться на підставі заяви державного виконавця.

Аналогічні вимоги щодо державної реєстрації припинення іпотеки закріплено пунктом 69 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року №868 (на час звернення Позивача із відповідними заявами Порядок, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року №703 втратив чинність).

Будь якого іншого порядку чинним законодавством не передбачено.

Більше того, вказана процедура здійснення реєстрації припинення іпотеки нерухомого майна придбаного з прилюдних торгів законодавцем не ставиться у залежність від того ким і на якій підставі було зареєстровано відповідні обтяження на нерухоме майно.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Перший Івано-Франківський лікеро-горілчаний завод", правонаступником якого є ТОВ "Станіславська торгова компанія", звернулось до Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України із заявами від 16 грудня 2013 року №1 та №2, у яких просило вжити заходи щодо звернення до органу державної реєстрації прав із заявами про припинення (обтяження) іпотеки.

Факт отримання Відділом примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України заяв ТОВ "Станіславська торгова компанія" від 16 грудня 2013 року №1 та №2 не заперечується.

Отже, Позивач, звернувшись до Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України (правонаступник, якого є Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України), вчинив залежні від нього дії для реєстрації припинення іпотеки, в той же час, за відсутності відповідної заяви державного виконавця у державного реєстратора відсутні підстави для вчинення відповідних реєстраційних дій з огляду на положення частини дев'ятої статті 16 Закону № 1952-IV.

Виконавча служба будь-якої відповіді на заяви Позивача не надала та дій не вчинила

В силу вимог частини першої статті 6 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Суд звертає увагу, що суб'єкт владних повноважень жодним чином не мотивує власну бездіяльність і про наявність правових підстав неподання відповідної заяви не зазначає, тому такі дії (бездіяльність) не можуть бути визнані правомірними.

З аналізу матеріалів справи та норм права, Суд приходить до висновку, що позовні вимоги Позивача в частині щодо визнати протиправною бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України щодо неподання до органу державної реєстрації прав заяви про припинення іпотеки нежитлового приміщення буд. 24а, загальною площею 1789,70 м2, будівлі прохідної "Б-1", загальною площею 3,2 м2, замощення (бетон), загальною площею 15,2 м2, замощення (тротуарною плиткою), загальною площею 509 м2, що знаходиться за адресою: Львівська область, Яворівський район, м. Новояворівськ, вул. Зелена, 24а є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

В частині позовних вимог щодо зобов'язати відповідача вчинити дії щодо звернення до органу державної реєстрації прав із заявою про припинення іпотеки, а саме вилучення записів про: арешт нерухомого майна, зареєстрованого приватним нотаріусом Яворівського нотаріального округу Смокорівським А.П. 28 вересня 2004 року у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за реєстраційним №1337448 на підставі договору іпотеки від 06 травня 2004 року; заборона на нерухоме майно, зареєстрована приватним нотаріусом Яворівського нотаріального округу Смокорівським А.П. 25 березня 2005 року у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за реєстраційним №1805948 на підставі договору іпотеки від 19 березня 2005 року; запис про державну реєстрацію іпотеки, зареєстрований приватним нотаріусом Яворівського нотаріального округу Смокорівським А.П. 25 березня 2005 року у Державному реєстрі іпотек за реєстраційним №1805350 на підставі договору іпотеки від 19 березня 2005 року, що стосуються нежитлового приміщення буд. 24а, загальною площею 1789,70 м2, будівлі прохідної "Б-1", загальною площею 3,2 м2, замощення (бетон), загальною площею 15,2 м2, замощення (тротуарною плиткою), загальною площею 509 м2, що знаходиться за адресою: Львівська область, Яворівський район, м. Новояворівськ, вул. Зелена, 24а, Суд зазначає наступне.

Відповідно до правил частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Суд зазначає, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов'язує суб'єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Тобто законодавець передбачив обов'язок суду змусити суб'єкт владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього (дискреційні повноваження), тому втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Обрана Судом форма захисту порушених прав у даному випадку не є втручанням у дискреційні повноваження Відповідача.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» практика ЄСПЛ підлягає застосуванню судами як джерело права.

Згідно судової практики Європейського суду з прав людини (рішення по справі Олссон проти Швеції від 24 березня 1988 року) запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців, водночас, суди повинні відновлювати порушене право шляхом зобов'язання суб'єкта владних повноважень, у тому числі колегіальний орган, прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.

При цьому, Суд застосовує висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішенні від 01.07.2003 р. по справі «Суомінен проти Фінляндії», відповідно до яких, саме орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Крім того, Суд враховує правову позицію, висловлену в рішенні Європейського Суду з прав людини від 20.10.2011 р. у справі «Рисовський проти України», в якому Суд зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов'язків.

При цьому Суд враховується, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Аналогічна позиція, викладена в постанові Верховного Суду України від 16.09.2015 (справа №21-1465а15), згідно якої спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Для відновлення порушеного права Позивача, Суд вважає вийти за межі позовних вимог шляхом: зобов'язати Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України вчинити дії щодо звернення до органу державної реєстрації прав із заявою про припинення іпотеки, а саме, вилучення записів про: арешт нерухомого майна, зареєстрованого приватним нотаріусом Яворівського нотаріального округу Смокорівським А.П. 28 вересня 2004 року у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за реєстраційним №1337448 на підставі договору іпотеки від 06 травня 2004 року; заборона на нерухоме майно, зареєстрована приватним нотаріусом Яворівського нотаріального округу Смокорівським А.П. 25 березня 2005 року у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за реєстраційним №1805948 на підставі договору іпотеки від 19 березня 2005 року; запис про державну реєстрацію іпотеки, зареєстрований приватним нотаріусом Яворівського нотаріального округу Смокорівським А.П. 25 березня 2005 року у Державному реєстрі іпотек за реєстраційним №1805350 на підставі договору іпотеки від 19 березня 2005 року, що стосуються нежитлового приміщення буд. 24а, загальною площею 1789,70 м2, будівлі прохідної "Б-1", загальною площею 3,2 м2, замощення (бетон), загальною площею 15,2 м2, замощення (тротуарною плиткою), загальною площею 509 м2, що знаходиться за адресою: Львівська область, Яворівський район, м. Новояворівськ, вул. Зелена, 24а.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З урахуванням викладеного, Суд приходить до висновків про задоволення позовних вимог частково.

Керуючись положеннями статей 2, 7, 9, 11, 44, 72-78, 79, 139, 194, 241-246, 250, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов з Товариства з обмеженою відповідальністю "Станіславська торгова компанія" (адреса: 03150, м. Київ, вул. Щорса, 7/9, офіс 19; ) задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України щодо неподання до органу державної реєстрації прав заяви про припинення іпотеки нежитлового приміщення буд. 24а, загальною площею 1 789,70 м2, будівлі прохідної "Б-1", загальною площею 3,2 м2, замощення (бетон), загальною площею 15,2 м2, замощення (тротуарною плиткою), загальною площею 509 м2, що знаходиться за адресою: Львівська область, Яворівський район, м. Новояворівськ, вул. Зелена, 24а

3. Зобов'язати Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України вчинити дії щодо звернення до органу державної реєстрації прав із заявою про припинення іпотеки, а саме, вилучення записів про: арешт нерухомого майна, зареєстрованого приватним нотаріусом Яворівського нотаріального округу Смокорівським А.П. 28 вересня 2004 року у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за реєстраційним №1337448 на підставі договору іпотеки від 06 травня 2004 року; заборона на нерухоме майно, зареєстрована приватним нотаріусом Яворівського нотаріального округу Смокорівським А.П. 25 березня 2005 року у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за реєстраційним №1805948 на підставі договору іпотеки від 19 березня 2005 року; запис про державну реєстрацію іпотеки, зареєстрований приватним нотаріусом Яворівського нотаріального округу Смокорівським А.П. 25 березня 2005 року у Державному реєстрі іпотек за реєстраційним №1805350 на підставі договору іпотеки від 19 березня 2005 року, що стосуються нежитлового приміщення буд. 24а, загальною площею 1789,70 м2, будівлі прохідної "Б-1", загальною площею 3,2 м2, замощення (бетон), загальною площею 15,2 м2, замощення (тротуарною плиткою), загальною площею 509 м2, що знаходиться за адресою: Львівська область, Яворівський район, м. Новояворівськ, вул. Зелена, 24а.

4. В іншій частині позову відмовити.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч. 6 ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

У відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Головуючий суддя А.Б. Федорчук

Судді І.П. Васильченко

І.В. Смолій