Справа № 804/3437/18
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2019-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 лютого 2019 року м. Дніпросправа № 804/3437/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Бишевської Н.А. (доповідач),

суддів: Добродняк І.Ю., Семененка Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 липня 2018 року

у справі №804/3437/18

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

про визнання протиправними дій щодо відмови у призначені пенсії за віком; зобов'язання здійснити призначення та виплату пенсії за віком з 06.10.2017 р.,-

ВСТАНОВИВ:

11 травня 2018 р. ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в якому просила визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначені пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про державну службу»; зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити призначення та виплату пенсії за віком ОСОБА_1, відповідно до Закону України «Про державну службу» з 06.10.2017 р.

Позовні вимоги обґрунтовані наявністю необхідного страхового стажу та стажу державної служби, що дає право позивачу на призначення пенсії державного службовця.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 липня 2018 р. у справі № 804/3437/18 в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій щодо відмови у призначені пенсії за віком; зобов'язання здійснити призначення та виплату пенсії за віком з 06.10.2017 р. - відмовлено.

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в УПФУ та отримує пенсію за віком. В 2017 році, ОСОБА_1 звернулась з заявою про призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу». Відповідачем відмовлено з підстав відсутності необхідного стажу державної служби. Дослідивши встановлені по справі обставини, суд погодився з висновком відповідача щодо відсутності необхідного стажу державної служби, оскільки, з врахуванням змін до чинного законодавства, посади на яких працювала позивач, не можуть бути віднесені до посад, стаж на яких зараховується до стажу державної служби, що дає право на призначення пенсії державного службовця.

Наведене мотивувало прийняття рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, згідно якої особа, яка подає апеляційну скаргу просить скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 липня 2018 р. у справі № 804/3437/18, як таке що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд не врахував, що позивач має необхідний стаж державної служби, оскільки працювала на посадах, що відносилися до державної служби у період її праці. Внесення в подальшому змін, зокрема до пенсійного законодавства, не може позбавляти особу права на пенсію яку вона має та наявного відпрацьованого стажу державної служби. Наявність необхідного стажу підтверджується довідками вповноважених установ та організацій.

В судовому засіданні апеляційної інстанції позивачем та представниками сторін визначені сторонами правові позиції по суті справи підтримано, представник позивача з посиланням на судову практику просив задовольнити апеляційну скаргу та скасувати рішення суду першої інстанції, в той час як представником відповідача зазначалось про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки позивач не має відповідного стажу для призначення пенсії державного службовця і тому Головним управлінням Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області правомірно відмовлено в задоволенні заяви позивача про призначення пенсії державного службовця.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів вважає наявними підстави для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне.

Позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, та отримує пенсію відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

В червні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі щодо переходу на пенсію за віком, згідно Закону України «Про державну службу», зарахування до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, періоду роботи в Державній податковій інспекції/адміністрації/службі на посадах економіста, податкового інспектора, головного бухгалтера, начальника відділу.

У відповідь на зазначене звернення 06 липня 2017 року позивач отримала відповідь за № 13564/08/12 відповідно до якої Шевченківській відділ з питань призначення, перерахунку та виплати пенсій Центрального обєднаного управління Пенсійного Фонду України в м. Дніпрі повідомив про відмову в переході на пенсію за віком як особи, що має стаж державного службовця, оскільки до стажу державного службовця ОСОБА_1 можливо зарахувати період з 01.06.2013 р. по 12.01.2014 р., що складає 7 місяців 11 днів.

З огляду на таку відповідь Центрального обєднаного управління Пенсійного Фонду України в м. Дніпрі, ОСОБА_1 звернулась до Пенсійного фонду України зі скаргою, скерованою на розгляд Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, яке останнім розглянуто і 18.12.2017 року позивачу направлена відповідь, суть якої зводиться до того, що на думку відповідача в даній справі, ОСОБА_1 дійсно має стаж роботи на державній службі 7 місяців 12 днів, і оскільки у позивача відсутній необхідний стаж роботи на державній службі, призначати пенсію згідно до Закону України «Про державну службу», законних підстав немає.

Скориставшись правом оскарження такої відмови, про яке зазначено у відповіді відповідача, позивач звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому аналізуючи Закон України «Про державну службу», «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України «Про державну службу» № 889-У111, та наявний стаж роботи, підтверджений записами трудової книжки, довідками з місць роботи, ОСОБА_1 просила визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в призначенні пенсії за віком на підставі висновку про відсутність відповідного стажу державної служби.

З урахуванням наявних матеріалів справи, правової позиції позивача, викладеній в апеляційній скарзі, надаючи оцінку висновкам суду в даній справі, судова колегія вважає, що суд першої інстанції допустився помилки при прийнятті рішення, що є підставою для його скасування у відповідності до ст. 317 КАС України, з огляду на наступне:

1 травня 2016 року набув чинності Закон № 889-VIII, згідно частини 2 Прикінцевих та перехідних положень якого визнано такими, що втратили чинність, зокрема, Закон №3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Відповідно до частини першої статті 37 Закону 3723-ХІІ, на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що необхідною умовою для наявності у осіб, які мають не менш як 10 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, права на пенсію відповідно до згаданої статті є досягнення такими особами певного віку та наявність страхового стажу, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців .

Тобто до 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом № 889-VIII) право на пенсію державного службовця мали особи, які:

а) досягли певного віку та мають передбачений законодавством страховий стаж;

б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Після 01.05.2016 р., відповідно до статті 90 Закону № 889-VIII, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

При цьому, законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону 3723-ХІІ.

Так, відповідно до пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Попереднього Закону у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону 3723-ХІІ в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

За позицією органу Пенсійного фонду, яка підтримана судом першої інстанції, оскільки позивачу як посадовій особі контролюючого органу присвоєно спеціальне звання, посада позивача не належить до посад, віднесених до категорії посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16.12.1993 року.

Відповідно до ст.344 Податкового кодексу України пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу». При цьому період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Згідно зі ст.343 Податкового кодексу України посадовим особам органів державної податкової служби присвоюються спеціальні звання: головний державний радник податкової служби; державний радник податкової служби I рангу; державний радник податкової служби II рангу; державний радник податкової служби III рангу; радник податкової служби I рангу; радник податкової служби II рангу; радник податкової служби III рангу; інспектор податкової служби I рангу; інспектор податкової служби II рангу; інспектор податкової служби III рангу.

Положення про спеціальні звання та порядок їх присвоєння, співвідношення з рангами державних службовців, розмір надбавок за спеціальне звання затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 8 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015 року (далі по тексту - Закон №889-VIII), який набрав чинності 01.05.2017 року, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

За положеннями п.2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 року №283 (діючого до набрання чинності Законом №889-VIII України) до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті податкової служби.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що періоди роботи позивача 19.09.1994 по 31.05.2013 роки в Державній податковій інспекції по Заводському району, Державній податковій адміністрації по Заводському району, Державній податковій інспекції у Жовтневому районі м.Дніпропетровська, Державній податковій адміністрації у Дніпропетровській області, Дердавній податковій службі у Дніпропетровській області, Інформаційно-довідковому департаменті державної податкової служби повинні зараховуватися до стажу державної служби.

Статтею 90 Закону України №889-VIII встановлено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Разом з тим, пунктом 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про державну службу», крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Згідно з п.10 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 року, №52, ст.490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до п.12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 року, №52, ст.490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 року, №52, ст.490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

За приписами статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII від 16.12.1993 року, які є чинними, на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Оскільки позивач має не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, колегія суддів доходить висновку про протиправність дій відповідача з відмови у призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII від 16.12.1993 року та зобов'язання призначити такий вид пенсії.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладені вище обставини у їх сукупності, колегія суддів вважає, що відповідачем не доведено правомірність відмови позивачу призначенні пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу».

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції не повно з'ясовані обставини, що мають значення для справи та постанова прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального права, що у відповідності до статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування постанови суду та прийняття нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 317, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 липня 2018 р. у справі № 804/3437/18 - задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 липня 2018 р. у справі № 804/3437/18 скасувати та прийняти нову постанову про часткове задоволення позовних вимог.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначені пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про державну службу».

Зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» з урахуванням висновків суду. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу в розмірі 3700 грн. та судовий збір в розмірі 3524 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в порядку та строки передбачені ст.329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк

суддя Я.В. Семененко