Справа № 160/462/19
Суддя: Букіна Лілія Євгенівна
Дата ухвалення: 2019-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 березня 2019 року Справа № 160/462/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Букіної Л.Є., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Шевченківської районної у місті Дніпрі ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду 16.01.2019 року надійшов позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Шевченківської районної у місті Дніпрі ради, в якому просить суд визнати бездіяльність відповідача у не видачі йому довідки про взяття його на облік як внутрішньопереміщеної особи протиправною та зобов'язати відповідача видати таку довідку.
В обґрунтування позову посилався на протиправну бездіяльність відповідача, який відмовляючи у видачі довідки про взяття його на облік як внутрішньопереміщеної особи дійшов необґрунтованих доводів про не доведеність факту проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення на день виникнення обставин, що спричинили внутрішнє переміщення. Позивач зазначає, що ним надано достатньо документів, що підтверджують обставини внутрішнього переміщення, у зв'язку з чим вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.01.2018 року відкрито спрощене позовне провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідач у визначений судом строк надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки позивачем не доведено факту проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, на день виникнення обставин, що спричинили внутрішнє переміщення.
Дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши відповідні норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що у вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної у місті Дніпрі із відповідною заявою про взяття його на облік як внутрішньо переміщеної особи та надання відповідної довідки, до якої було додано документи, передбачені пунктами 3-6 Порядку оформлення та видачі довідки про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи, затвердженого затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року №509 «Про облік осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції».
Рішенням відповідача від 22.10.2018 року позивачу відмовлено у наданні довідки про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи у зв'язку з не підтвердженням факту проживання на території адміністративно - територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з із цим позовом до суду.

При вирішені спору суд виходить із того, що відповідно до ч. 1, 2 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Згідно із ч. 2 ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053-р (чинному до 02.12.2015 року) до переліку населених пунктів, на території якої здійснювалася антитерористична операція, включено смт. Старий Крим.

Механізм видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, регулюється порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції (далі - Порядок), затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року №509 «Про облік осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції».

Порядком передбачено спосіб звернення до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад, перелік документів, що подаються в такому випадку, та затверджено форму довідки. В свою чергу, наказом Міністерства соціальної політики України від 08.10.2014 року №738 затверджено форму заяви про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції.

Відповідно до п. 3 Порядку, заява про взяття на облік повинна містити, зокрема, відомості про зареєстроване та фактичне місце перебування заявника.

Відповідно до п. 4 Порядку, у разі відсутності в документі, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документі, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв'язку з обставинами, зазначеними у статті 1 Закону, заявник надає докази, що підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, на день виникнення обставин, що спричинили внутрішнє переміщення (військовий квиток з відомостями щодо проходження військової служби; трудова книжка із записами про трудову діяльність; документ, що підтверджує право власності на рухоме або нерухоме майно; свідоцтво про базову загальну середню освіту; атестат про повну загальну середню освіту; документ про професійно-технічну освіту; документ про вищу освіту (науковий ступінь); довідка з місця навчання; рішення районної, районної у мм. Києві чи Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської чи районної у місті ради про влаштування дитини до дитячого закладу, у прийомну сім'ю, дитячий будинок сімейного типу, встановлення опіки чи піклування; медичні документи; фотографії; відеозаписи тощо).

Згідно п. 8 Порядку, заявнику може бути відмовлено у видачі довідки, зокрема: якщо докази, надані заявником для підтвердження факту проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв'язку з обставинами, зазначеними у статті 1 Закону, не підтверджують такого факту.

Так, до матеріалів справи на підтвердження факту проживання на тимчасово окупованій території України або району проведення антитерористичної операції позивачем надано такі документи: копію медичної картки, копія довідки лікаря Грушівської сільської врачебної амбулаторії від 30.09.2013 року; копії табелів успішності, копію особової справи № Л-3322 учня СЗШ № 58 Дніпропетровська.

Так, досліджуючи особову справу позивача, суд зазначає, що у ній наявна відмітка про вибуття з 23.06.2014 року з муніципального бюджетного загальноосвітнього закладу «Старокримського навчально-виховного комплексу № 3 «школа-ліцей» Кіровського району Автономної Республіки Крим. На той момент позивач мешкав за адресою: АДРЕСА_1.

Також, у матеріалах вказаної особової справи наявна відмітка про вибуття до міста Дніпропетровська до СШ № 75 та зарахування з 26.08.2014 року до Комунального закладу освіти «Навчально виховний комплекс № 71 (наказ від 26.08.2014 року № 85р/2).

Відтак, враховуючи надані позивачем докази, суд дійшов висновку щодо підтвердження факту проживання позивача на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення на день виникнення обставин, що спричинили внутрішнє переміщення, зазначених у ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».

Статтею 64 Конституції України визначено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків передбачених Конституцією України.

Відповідно до Розділу 11 Конституції України, право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням і забезпечується ч. 2 ст. 22 Конституції України, відповідно до якої конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. Також звуження змісту та обсягу і скасування зазначених прав і свобод не допускається.

Так, наданими доказами ОСОБА_1 довів постійне проживання на території, де виникли обставини зазначені у статті 1 «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», а тому, на переконання суду він потребує соціальної підтримки від держави для влаштування свого життя і життя своєї родини на новому місці нарівні з іншими переселенцями.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладаються на відповідача якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч.2 ст.77 КАС України).

Статтею 5 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено право кожної особи в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Частиною 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, у тому числі, про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів, людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Отже, суд не обмежений вимогами адміністративного позову, виходячи з предмету судового захисту, на який він направлений. Нечіткість прохальної частини позовної заяви не є та не може бути підставою для відмови у її задоволенні, оскільки це суперечить принципам адміністративного судочинства і судового захисту у цілому.

Згідно із статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументами учасників справи.

За таких обставин, враховуючи, що наданими до суду доказами позивачем підтверджено факт проживання ним на території адміністративно-територіальної одиниці з якої здійснюється внутрішнє переміщення, суд дійшов висновку, що прийняте відповідачем рішенням підлягає скасуванню, а позовні вимоги - задоволенню.

Відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 768,40 грн. підлягають стягненню на користь останнього за рахунок бюджетних асигнувань відповідача..

Керуючись ст. 241-246, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління соціального захисту населення Шевченківської районної у місті Дніпрі ради від 22.10.2018 року, яким Лагуті Матіушу відмовлено у наданні довідки про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи.

Зобов'язати Управління соціального захисту населення Шевченківської районної у місті Дніпрі ради взяти на облік Лагуту Матіуша як внутрішньо переміщену особу та видати йому відповідну довідку.

Присудити на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень, 40 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Шевченківської районної у місті Дніпрі ради (, місцезнаходження: м. Дніпро, просп. Б. Хмельницького, буд. 116, 49033).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, у разі якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного перегляду справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його складання.

Учасник справи, якому повне рішення суду не вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.Є. Букіна