Справа № 0840/3695/18
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2019-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

01 квітня 2019 року м. Дніпросправа № 0840/3695/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів:

судді - доповідача Чумака С.Ю.,

суддів: Чабаненко С.В., Юрко І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 7 лютого 2019 року у справі № 0840/3695/18 (суддя І інстанції - Батрак І.В.)

за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Запорізькій області та міжрайонного управління у Запорізькому районі та м. Запоріжжі Головного управління Держгеокадастру в Запорізькій області про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

треті особи: Запорізька міська рада, ОСОБА_2 та фізична особа-підприємець ОСОБА_3,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та недійсним рішення відповідача 2 від 13.06.2017 про державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1, площею 0,0652 га, комунальної форми власності, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка);

- зобов'язати відповідача 2 скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1, площею 0,0652 га, комунальної форми власності, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 10 вересня 2018 року провадження у справі за цим позовом відкрито і призначено підготовче засідання.

Ухвалою того ж суду від 7 лютого 2019 року провадження у справі закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України, оскільки справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що даний спір є публічно-правовим та належить до розгляду в порядку адміністративного судочинства, відтак підстави для закриття провадження у справі відсутні.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Рішенням Запорізької міської ради від 10 червня 2015 року № 74/120 позивачу надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по провулку АДРЕСА_1 орієнтовною площею 0,03 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) для подальшої передачі її у власність. (а.с. 11).

Листом від 12 серпня 2016 року вих. № К-0928 Запорізька міська рада повідомила позивача, що відведення земельної ділянки можливе лише після затвердження плану зонування, детального плану території або внесення змін до Прикінцевих положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» щодо відтермінування заборони на відведення земельних ділянок. (а.с. 16).

13 червня 2017 року відповідачем-2 на підставі документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), розробленої фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3, зареєстровано в Державному земельному кадастрі земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1, площею 0,0652 га, комунальної форми власності, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). (а.с. 17).

Вважаючи, що фактично відповідачем-2 зареєстровано земельну ділянку, у відведенні частини якої йому було відмовлено, позивач звернувся з позовом до суду.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції дійшов висновку, що спір у даній справі не є публічно-правовим, оскільки між позивачем та третіми особами фактично існує спір про право користування земельними ділянками, а тому зазначена справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ РЕГУЛЮЮТЬ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ, ТА ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ СУДОМ

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно абз. 1 п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим, предмет спору у справі, що розглядається, не відповідає ознакам та характеристикам публічно-правового спору з огляду на таке.

За змістом наведених вище норм права до адміністративного суду можуть бути оскаржені рішення, дії та бездіяльність суб'єкта владних повноважень, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності встановлено інший порядок судового провадження.

Водночас помилковим є застосування положень вказаних статей та поширення юрисдикції адміністративних судів на усі спори, стороною яких є суб'єкт владних повноважень, оскільки при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і господарських або цивільних справ недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб'єктного складу спірних правовідносин. Необхідно з'ясовувати, у зв'язку із чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Публічно-правовим, вважається, зокрема, спір, у якому сторони правовідносин виступають одна щодо іншої не як рівноправні і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Необхідною ознакою суб'єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб'єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.

До юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб'єктами стосовно їх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єкта (суб'єктів), а останній (останні) відповідно зобов'язаний виконувати вимоги та приписи такого суб'єкта владних повноважень.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 914/2006/17.

Предметом спору у цій справі є вимоги позивача, який вважає, що за заявою іншої особи орган Держгеокадастру здійснив державну реєстрацію земельної ділянки, у відведенні частини якої позивачу раніше було відмовлено.

Суд апеляційної інстанції вважає, що цей спір не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки відповідач, приймаючи оскаржуване рішення про державну реєстрацію земельної ділянки, не мав публічно-правових відносин саме з позивачем. Прийняте відповідачем оскаржуване рішення про державну реєстрацію земельної ділянки здійснено за заявою іншої особи, а не позивача, тобто між позивачем та відповідачами не існує публічно-правового спору.

Натомість, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.

ВИСНОВОК АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Отже, спір у цій справі не є публічно-правовим. Спір має приватноправовий характер. З огляду на суб'єктний склад сторін спору він має вирішуватися за правилами цивільного судочинства.

Такий висновок сформулювала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 4 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16, відступивши від своїх попередніх висновків щодо належності до юрисдикції адміністративних судів спорів за позовами осіб, які не були заявниками вчинення реєстраційних дій, до державного реєстратора про скасування його рішень чи записів у державному реєстрі стосовно державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Велика Палата Верховного Суду в цій справі вказала, що такий критерій визначення юрисдикції спору як наявність порушень вимог чинного реєстраційного законодавства у діях державного реєстратора під час державної реєстрації прав на земельну ділянку не завжди є достатнім та ефективним, адже наявність цих порушень можна встановити лише при розгляді справи по суті, а не на момент звернення позивача з позовною заявою.

Крім того, скасування державної реєстрації права, належного одній особі, за заявою іншої особи в порядку адміністративного судочинства не дозволяє остаточно вирішити спір між цими особами. Тож не виконується основне завдання судочинства. У таких спорах питання правомірності укладення цивільно-правових договорів, на підставі яких відбулись реєстраційні дії, обов'язково постають перед судом, який буде вирішувати спір, незалежно від того, чи заявив позивач вимогу щодо оскарження таких договорів.

Отже, в зазначеній категорії справ вирішуються спори про цивільне право між особами, які вимагають скасування державної реєстрації, й особами, за якими зареєстровано право чи обтяження. А тому мають розглядатися судами господарської або цивільної юрисдикції залежно від суб'єктного складу сторін спору.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що цей спір є приватноправовим і підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, який ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 242, 243, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 7 лютого 2019 року у справі № 0840/3695/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя - доповідач С.Ю. Чумак

суддя С.В. Чабаненко

суддя І.В. Юрко