Справа № 815/4619/17
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2019-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 лютого 2019 р.м.ОдесаСправа № 815/4619/17
Категорія: 5.2.2 Головуючий в 1 інстанції: Аракелян М. М.
П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
доповідача - судді Турецької І.О.,
суддів - Стас Л.В., Шеметенко Л.П.
за участі секретаря - Скоріної Т.С.
представника ТОВ "Український дистрибуційний центр" - Селіванова С.А.;
представника Одеської митниці ДФС - Грищенко С.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Український дистрибуційний центр" про прийняття додаткового рішення з питань судових витрат у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Український дистрибуційний центр" до Одеської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, картки відмови в прийнятті митної декларації митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, -
У вересні 2017 року товариство з обмеженою відповідальністю "Український дистрибуційний центр" (далі - ТОВ "Український дистрибуційний центр") звернулось до суду першої інстанції з позовом до Одеської митниці ДФС (далі - Митниця), в якому просило:
Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2017 року, залишеною без змін постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2018 року, позов задоволено.
19 березня 2018 року на адресу апеляційного суду надійшла заява за підписом представника ТОВ "Український дистрибуційний центр" про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
В обґрунтування поданої заяви зазначено, що за наслідком апеляційного оскарження Одеською митницею ДФС рішення суду першої інстанції, товариство понесло витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката на представництво в суді апеляційної інстанції, на загальну суму 25 500 грн.
Додатковою постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 18.04.2018 року заяву ТОВ "Український дистрибуційний центр" задоволено та з Одеської митниці ДФС стягнуто витрати на професійну правничу допомогу у сумі 25 500 грн.
Не погодившись з таким рішенням, митний орган звернувся із касаційною скаргою до касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду, в якій посилаючись, на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати додаткову постанову та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви.
Постановою касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду від 01.10.2018 року скаргу задоволено, додаткову постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 18.04.2018 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Як вбачається зі змісту рішення суду касаційної інстанції, підставою для скасування додаткового судового рішення, стало відсутність у ньому обґрунтованих мотивів, з яких міркувань виходив суд, присуджуючи до відшкодування позивачу витрати на послуги з правової допомоги. Також зазначено, що суд не дослідив, чи підтверджено належними та допустимими доказами усі вказані у звіті про вчинення дій необхідних для надання правової допомоги від 14.03.2018 року послуги, надані адвокатом, а також не перевірив, чи є у розумінні вимог ч.5 ст.134 КАС України заявлений позивачем розмір витрат на оплату послуг адвоката співмірним.
07 лютого 2019 року на адресу суду апеляційної інстанції надійшло клопотання Одеської митниці ДФС про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.
Обґрунтовуючи доводи заяви митниця зазначила, що дана справа належить до справ незначної складності та не потребує обов'язкової участі адвоката.
Вважає, що вивчення судової практики не є самостійною складовою витрат на правову допомогу, оскільки має включатися до вартості послуг із підготовки відповідного процесуального документа, зокрема, позовної заяви, відзиву на апеляційну скаргу тощо. Також звернув увагу суду на відсутність в матеріалах справи доказів надання адвокатом консультування, а також витрат на направлення відзиву на апеляційну скаргу стороні та суду.
На думку митного органу, заявлена підприємством до стягнення сума витрат на правничу допомогу у розмірі 25 500 грн. не відповідає критеріям розумності та співмірності, у зв'язку з чим просить її зменшити.
Вирішуючи питання обґрунтованості заяви про відшкодування витрат пов'язаних з правничою допомогою, П'ятий апеляційний адміністративний суд виходить з наступного.
Згідно з ч.1 ст.26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI (далі - Закон №5076) адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 134 КАС України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
За приписами ч. 3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 КАС України).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 5 ст. 134 КАС України).
Відповідно до ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов'язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов'язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Аналіз наведених приписів законодавства дає підстави для висновку, що стороні, яка не є суб'єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень підлягають компенсації документально підтверджені судові витрати, до складу яких входять, у тому числі, витрати пов'язані з оплатою правової допомоги.
Водночас, склад та розміри витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.
На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.
При визначенні суми відшкодування інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, суд має виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критеріїв співмірності та розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
У підтвердження витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції, підприємством надано: договір про надання правової допомоги 10.06.2017 року, звіт про надані послуги від 14.03.2018 року, видатковий касовий ордер від 14.03.2018 року, копію прибуткового касового ордеру №9 від 14.03.2018 року, витяг з книги обліку доходів і видатків адвоката, копію податкового розрахунку за перший квартал 2018 року.
Дослідивши матеріали справи, на предмет підтвердження понесених підприємством витрат на професійну правничу допомогу адвоката, судова колегія погоджується з Одеською митницею ДФС, що заявлена підприємством до стягнення сума не відповідає критеріям розумності, та співмірності, з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, інтереси ТОВ "Український дистрибуційний центр" в суді апеляційної інстанції представляв адвокат Селіванов С.А. Він же був представником позивача у суді першої інстанції на підставі довіреності № 436 від 18.08.2017 року (а.с.71).
Тобто, обставини справи №815/4619/17 на момент її розгляду у суді апеляційної інстанції були добре відомі представнику позивача.
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що рішення суду першої та апеляційної інстанції ухвалені на користь позивача, при цьому, позиція відповідача протягом часу розгляду справи у судах не змінювалась.
Більш того, ознайомившись зі змістом відзиву на апеляційну скаргу (а.с.212-215), судова колегія встановила, що останній аргументований подібними доводами, що і письмові пояснення по справі, які представник підприємства надавав до суду першої інстанції (а.с.122-124).
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що заявлений підприємством до стягнення розмір витрат на правничу допомогу пов'язану з підготовкою відзиву на апеляційну скаргу у розмірі 4000 грн., направлення його відповідачу та надання до суду у розмірі 1000 грн. не відповідає критерію співмірності та має складати 2200 грн., з яких 2000 грн. підготовка відзиву на апеляційну скаргу (з розрахунку 1000 грн./год.), та 200 грн. направлення його копій (з розрахунку 100 грн./год.).
Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Частиною 3 ст. 34 КАС України визначено, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що гонорар це винагорода адвоката, яка включає у себе вартість наданих послуг, в тому числі консультування, пошук судової практики, складання відзиву, представництво у суді та інша правова допомога.
Водночас, судова колегія вважає, що співмірною та розумною у цій справі компенсацією вартості наданих адвокатом послуг з консультування, пошуку судової практики та представництва є сума 2000 грн., з яких 500 грн. консультування, 500 грн. пошук судової практики, 1000 грн. представництво.
Також, у цьому рішенні ЄСПЛ підкреслив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов'язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов'язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (269).
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що заявлена ТОВ "Український дистрибуційний центр" до стягнення сума витрат на професійну правничу допомогу адвоката пов'язана з розглядом даної справи у суді апеляційної інстанції підлягає частковому задоволенню на суму 4200 грн.
Керуючись ст.134, 139, 252, 310, 321, 325, 328 КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Український дистрибуційний центр" про прийняття додаткового рішення з питань судових витрат - задовольнити частково.
В іншій частині заяви - відмовити.
Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Доповідач - суддя І.О. Турецька
суддя Л.В. Стас
суддя Л.П. Шеметенко
Повне судове рішення складено 11.02.2019 року.