Справа № 760/32886/18
Суддя: Лазаренко В. В.
Дата ухвалення: 2019-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/760/325/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2019 року Солом’янський районний суд м. Києва в складі судді Лазаренко В.В., розглянув матеріали адміністративної справи за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в м. Києві про визнання дій суб’єкта владних повноважень протиправними та скасування постанови, -

в с т а н о в и в:

14.12.2018 позивач звернулася в суд з адміністративним позовом, в якому просить визнати неправомірними дії Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ в м. Києві в особі головного державного виконавця Бочковського Т.О. щодо накладення штрафу на ГУ ПФУ в м. Києві, а також скасувати постанову про накладення штрафу в розмірі 5100 грн. від 26.11.2018, винесену у виконавчому провадженні № 57233027.

Ознайомившись з матеріалами позовної заяви та доданими до неї документами, суд приходить до висновку, що вона підлягає передачі на розгляд Окружному адміністративному суду м. Києва з таких підстав.

Розмежування предметної юрисдикції адміністративних судів визначена ст. 20 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні:

1) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб’єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності;

2) адміністративні справи, пов’язані з виборчим процесом чи процесом референдуму;

3) адміністративні справи, пов’язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України;

4) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті.

Частина 2 ст. 20 КАС України встановлює, що окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. ч. 1 та 5 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень, ухвалених місцевим загальним судом як адміністративним судом, розглядаються місцевим загальним судом як адміністративним судом, який видав виконавчий лист.

За змістом пункту 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанови державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанови приватних виконавців про стягнення основної винагороди є виконавчими документами.

Згідно з п. 6 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 грудня 2010 року №3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» судам необхідно враховувати, що постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та накладення штрафу належать до видів відповідальності за невиконання рішення самостійно та за невиконання без поважних причин рішення, що зобов'язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі.

Прийнята державним виконавцем постанова про накладення штрафу на боржника, не виконана самостійно, є підставою для її примусового виконання.

Так, зі змісту позовних вимог ГУ ПФУ в м. Києві вбачається, що позивач оскаржує дії та поставну державного виконавця щодо накладення на боржника штрафу за невиконання рішення суду без поважних причин.

В постанові держаного виконавця від 26.11.2018 зазначено, що постанова про накладення штрафу є виконавчим документом.

З огляду на вище наведене, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова, хоча і винесена в рамках виконавчого провадження щодо виконання рішення Солом’янського районного суду м. Києва, проте є самостійним виконавчим документом, виданим Відділом примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ в м. Києві, і підлягає виконанню окремо від виконавчого листа Солом’янського районного суду м. Києва, а тому, предметно дана справа не підсудна місцевому загальному суду як адміністративному, оскільки спір, що виник між сторонами не відноситься до спорів визначених ч. 1 ст. 20 КАС України.

За таких обставин суд дійшов висновку, що справа за адміністративним позовом ГУ ПФУ в м. Києві не підсудна Солом’янському районному суду м. Києва, як адміністративному, і має розглядатися Окружним адміністративним судом м. Києва.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 29 КАС України суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно зі ст.30 КАС України спори між адміністративними судами щодо підсудності не допускаються.

Адміністративна справа, передана з одного адміністративного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 29 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження адміністративним судом, до якого вона надіслана.

Керуючись ст. ст. 20, 29, 30, 287 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

Справу за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в м. Києві про визнання дій суб’єкта владних повноважень протиправними та скасування постанови - передати на розгляд до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом п’ятнадцяти днів з дня її підписання суддею.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п’ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.В. Лазаренко