Справа № 1540/4955/18
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2019-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2019 р.м.ОдесаСправа № 1540/4955/18
Головуючий в 1 інстанції: Єфіменко К. С.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді - доповідача - Стас Л.В.

суддів Турецької І.О., Шеметенко Л.П.,

за участю секретаря Худика С.А.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

за участю представника позивача Морозова В.Ю.,

за участю представника відповідача - Дубчака Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 , про зобов`язання нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 (далі-позивач), звернувся з позовом до Міністерства оборони України, третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив зобов`язати Міністерство оборони України нарахувати та виплатити йому, як інваліду 2 групи, внаслідок захворювання, пов`язаного з захистом Батьківщини одноразову грошову допомогу у розмірі 250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб станом на день такого нарахування, відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №499 від 28.05.2008 року (зі змінами згідно постанови Кабінету Міністрів України №815 від 25.07.2011 року).

В обґрунтування позову зазначав про протиправність відмови комісії Міністерства оброни України від 13.04.2018 року у виплаті одноразової грошової допомоги у розмірі 250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки відповідно до пп. «б» п. 1 ст. 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" він має право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності ІІ групи у розмірі 250 прожиткових мінімумів.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Скасовано п.2 протоколу засідання Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 13.04.2018 року №39 в частині відмови ОСОБА_1 в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням II групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини.

Зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.03.2018 року та прийняти нове рішення щодо можливості призначення ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) одноразової грошової допомоги як військовослужбовцю, який 21.02.2018 року отримав інвалідність II групи, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, з урахуванням обставин встановлених судом під час розгляду цієї справи.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі, Міністерство оборони України, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2018 року в частині задоволених вимог - скасувати та прийняти нове - про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Зокрема, апелянт зазначає про те, що судом першої інстанції не прийнято до уваги, що позивач звернувся за призначенням допомоги після спливу трьохрічного строку з моменту виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги, що є підставою для відмови у призначенні такої допомоги. Також апелянт зазначає про те, що норми законодавства прямо забороняють приймати рішення про призначення одноразової грошової допомоги у разі зміни групи інвалідності або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після встановлення інвалідності. Крім того, на думку апелянта, суд задовольняючи позовні вимоги шляхом зобов`язання прийняти відповідне рішення про призначення допомоги, фактично втручається у дискреційні повноваження відповідача.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 посилається на доводи, що ідентичні доводам викладеним у позовній заяві та узгоджуються з висновками суду першої інстанції, у зв`язку з чим просить апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2018 року - залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач, ОСОБА_1 в період з 1995 по 2000 рік, проходив військову службу за контрактом. У період з 2003 по 2014 роки позивач проходив військову службу в Державній прикордонній службі. Наказом Командира військової частини НОМЕР_3 № 51 від 01.03.2018 року позивач звільнений з військової служби за контрактом у запас (за станом здоров`я) (а.с 66).

В 2015 році під час первинного огляду МСЕК, позивача було визнано інвалідом 3 групи у зв`язку з захворюванням, пов`язаним з проходженням військової служби, що підтверджується Довідкою МСЕК серії 10 ААВ №748781 від 02.02.2015 року (а.с. 56).

Причиною призначення 3 групи інвалідності стало захворювання, отриманого під час проходження військової служби.

У зв`язку з поліпшенням стану здоров`я, 20.12.2016 року, інвалідність була знята, що підтверджується Довідкою про невизнання інвалідом №1758 від 27.12.2016 року (а.с. 58).

У період з 27 травня 2017 року по 29 серпня 2017 року, з 09 вересня 2017 року по 27 листопада 2017 року, та з 13 грудня 2017 року по 14 січня 2018 року позивач проходив службу за контрактом та безпосередньо приймав участь у АТО на території Донецької та Луганської області, що підтверджується відповідною Довідкою (а.с. 59).

15 лютого 2018 року під час вторинного огляду МСЕК, позивача було визнано інвалідом 2 групи у зв`язку з захворюванням, пов`язаним з захистом Батьківщини, що підтверджується Довідкою МСЕК серії 12 ААА №891762 від 21.02.2018 року (а.с. 64).

Причиною встановлення інвалідності стало отримання травми, під час участі у бойових діях в 2017 році.

22 березня 2018 року, позивач звернувся до Міністерства оборони України із заявою про призначення та виплати одноразової грошової допомоги.(а.с. 55).

Листом від 03.05.2018р. вих. № 3274 відповідачем повідомлено ОСОБА_2 про те, що згідно Протоколу засідання комісії Міністерства оборони України №39 від 13.04.2018 року, комісія з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних виплат дійшла висновку про відсутність підстав для нарахування позивачу одноразової грошової допомоги. (а.с. 68).

Вважаючи вищевказану відмову відповідача протиправною позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що наданими позивачем в судовому засіданні довідками підтверджується факт встановлення позивачу інвалідності, внаслідок виконання службових завдань під час проходження військової служби, а тому відповідно має місце встановлення нового юридичного факту набуття інвалідності, що є підставою для призначення грошової допомоги, відповідно до пп. «б» п. 1 ст. 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". В той же час, суд першої інстанції врахував той факт, що зазначені довідки не були предметом дослідження комісії МОУ, а тому прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог шляхом зобов`язання повторно розглянути питання про можливість призначення вказаної допомоги позивачу з урахуванням даних довідок.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів виходить із наступного.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України від 20.12.1991 № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон №2011- XII), який відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі та Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (далі - Порядок №975).

Згідно ст. 41 Закон №2011- XII, виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону № 2011-XII, одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 16 Закону № 2011-XII, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Відповідно до п. б) ч. 1 ст. 16-2 Закону № 2011-XII, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи.

Згідно з ч. 9 ст. 16-3 Закону № 2011-XII, порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975, яка прийнята відповідно до п. 2 ст. 16-2, п. 9 ст. 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

Відповідно до п.п. 1 п. 6 Порядку № 975, одноразова грошова допомога призначається і виплачується: військовослужбовцю (крім військовослужбовця строкової служби), інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Відповідно до пункту 3 Порядку №975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є:

у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть;

у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Як встановлено судом першої інстанції, згідно наданих позивачем у судовому засіданні довідок, а саме довідки командира Військової частини НОМЕР_3 №169 від 27.02.2018 року (а.с.94) позивач 24.11.2017 року отримав травму під час виконання поставлених службових завдань при проходженні військової служби, згідно довідки ВЛК від 12.12.2017 року №2802 (а.с. 92) позивача з приводу цієї трави було доставлено до військового шпиталю ДОКЛ ім.Мечникова м.Дніпро, де 29.11.2017 року та 05.12.2017 року йому були проведені операції та встановлено, що вказана травма пов`язана з проходженням військової служби. Внаслідок цієї травми позивачу встановлена 2 група інвалідності, згідно довідки МСЕК № 891762 від 15.02.2018 року.

Судом апеляційної інстанції в судовому засіданні було з`ясовано, що уточнююча довідка Командира військової частини НОМЕР_3 майора ОСОБА_3 стосовно того, що позивач, ОСОБА_1 , отримав травму 24.11.2017 року під час виконання службових завдань при проходженні військової служби в підрозділі військової частини НОМЕР_3 , виконуючи бойове завдання в районі проведення АТО на території Донецької та Луганської областей, була видана позивачу на вимогу суду, з метою встановлення судом коли саме позивач отримав травму, внаслідок якої йому було встановлено 2 групу інвалідності. Зазначені обставини мають суттєве значення, для встановлення судом чи дійсно відбувся новий юридичний факт отримання позивачем інвалідності внаслідок виконання службових обов`язків, або мали місце обставини, стверджувані відповідачем.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Комісія з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум у п.2 свого рішення від 13.04.2018 року №39 вказані обставини не досліджувала, оскільки вони не були їй відомі та встановлені вже під час розгляду справи у суді. Разом з цим, вказані обставини є суттєвими для визначення наявності чи відсутності права у позивача на отримання грошової допомоги, а тому оскаржуване позивачем рішення комісії не є таким, що прийняте з урахуванням усіх фактичних обставин отримання позивачем інвалідності, а тому не є справедливим щодо позивача.

Доводи апеляційної скарги із посиланням на те, що позивач звернувся за призначенням допомоги після спливу трьохрічного строку з моменту виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги, а також ті, що відбулася зміна групи інвалідності, пов`язаної з первинним пораненням спростовуються викладеним, а тому не можуть бути підставою для скасування судового рішення.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає обґрунтованим рішення суду першої інстанції, яким суд, скасувавши пункт протоколу, зобов`язав Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо можливості призначення одноразової грошової допомоги як військовослужбовцю, який отримав інвалідність II групи, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, з урахуванням обставин, встановлених судом під час розгляду справи.

Доводи апелянта стосовно того, що судом першої інстанції під час винесення рішення було здійснено втручання у дискрецію відповідача, колегія суддів вважає недоречними, оскільки судом не було зобов`язано відповідача прийняти конкретне рішення, а лише зобов`язано відповідача повторно розглянути питання щодо можливості призначення грошової допомоги.

Інші ж доводи апеляційної скарги, на думку колегії суддів, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.ст. 315, 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Оскільки, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, тому апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 , про зобов`язання нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Дата складення повного судового рішення 28.03.2019р.

Головуючий суддя Стас Л.В.
Судді Шеметенко Л.П. Турецька І.О.