Справа № 370/956/19
Суддя: Косенко А. В.
Дата ухвалення: 2019-03-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" березня 2019 р. Справа №370/956/19

Макарівський районний суд Київської області у складі головуючого судді Косенко А.В., при секретарі Левківському С.В., за участю адвоката ОСОБА_1, перекладача ОСОБА_2 Йрд

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт Макарів Макарівського району Київської області справу за адміністративним позовом

Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області в особі Макарівського районного відділу ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області до громадянина ОСОБА_3 ОСОБА_4 про затримання з поміщенням до Чернігівського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні та примусового видворення з України,-

в с т а н о в и в :

26.03.2019 року до Макарівського районного суду Київської області звернулося Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області в особі Макарівського районного відділу ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області до громадянина ОСОБА_3 ОСОБА_4 про затримання з поміщенням до Чернігівського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні та примусового видворення з України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26.03.2019 року в с. Колонщина Макарівського району, Київської області по вул. Леніна, 6, співробітниками Макарівського ВП Ірпінського ВП ГУ НП в Київській області виявлено громадянина ОСОБА_3 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який перебуває на території України без наявних законних підстав та документів, які б надавали право законного перебування на території України на визначений термін.

В результаті проведення перевірки наявних у Відповідача документів встановлено, що громадянин ОСОБА_3 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, знаходиться на території України без будь-яких законних підстав, які б надавали право останньому знаходитись на території України на законних підставах.

Додатково встановлено, що 21.09.2018 року Макарівським РВ УДМС України в Київській області стосовно відповідача було прийняте рішення про примусове повернення з України та зобовязано останнього залишити територію України в термін до 20.10.2018 року. Зазначене вище рішення Макарівського РВ УДМС України в Київській про примусове повернення громадянин ОСОБА_3 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 не виконав, територію України не покинув.

Разом з цим, громадянин ОСОБА_3 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, повідомив, що національний паспорт на його імя громадянина ОСОБА_3 був втрачений в 2011 році після прильоту на територію України.

Тому позивач просить суд: ухвалити рішення про затримання з поміщенням до Чернігівського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України та примусове видворення з України громадянина ОСОБА_3 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвалою суду від 26.03.2019 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено на 26.03.2019 р., який в подальшому відкладено на 29.03.2019 р., у звязку з необхідністю залучення адвоката та перекладача.

В судовому засіданні начальник Макарівського РВ ЦМУ ДМС в м. Києві та Київської області ОСОБА_5 позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

В судовому засіданні відповідач визнав, що перебуває на території держави Україна незаконно. Він прибув на територію України, оскільки на територій його країни була війна, та не знав, що потрібно одразу просити статус біженця, дій щодо легалізації свого перебування в Україні не вчиняв. Законних джерел існування, власності та родинних зв'язків на території України не має.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення адміністративного позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26.03.2019 року в с. Колонщина Макарівського району, Київської області по вул. Леніна, 6, співробітниками Макарівського ВП Ірпінського ВП ГУ НП в Київській області виявлено громадянина ОСОБА_3 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який перебуває на території України без наявних законних підстав та документів, які б надавали право законного перебування на території України на визначений термін.

В результаті проведення перевірки наявних у відповідача документів встановлено, що громадянин ОСОБА_3 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зходиться на території України без будь-яких законних підстав, які б надавали право останньому знаходитись на території України на законних підставах.

Додатково встановлено, що 21.09.2018 року Макарівським РВ УДМС України в Київській області стосовно відповідача було прийняте рішення про примусове повернення з України та зобовязано останнього залишити територію України в термін до 20.10.2018 року. Зазначене вище рішення Макарівського РВ УДМС України в Київській про примусове повернення громадянин ОСОБА_3 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 не виконав, територію України не покинув.

Також Відповідач повідомив, що національний паспорт на його імя громадянина ОСОБА_3 був втрачений в 2011 році після прильоту на територію України.

Відповідно до п. 14 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (надалі-Закон) нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Частиною 3 статті 3 розділу І Закону зазначено, що іноземці та особи без громадянства зобов'язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Відповідно до частини 1 статті 9 розділу II Закону іноземці та особи без громадянства в'їжджають в Україну за наявності паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України.

Однак, як вбачається з пояснень відповідача, документи які б підтверджували його законне перебування на території України відсутні, що унеможливлює ідентифікацію особи відповідача та є підставою для прийняття рішення про примусове видворення.

Відповідно до частини 1 стаття 21 розділу II Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», в'їзд в Україну, перебування на території України та транзитний проїзд через територію України іноземців та осіб без громадянства здійснюється за наявності достатнього фінансового забезпечення або наявності можливості отримати таке забезпечення законним способом на території України. Порядок підтвердження достатнього фінансового забезпечення та його розмір встановлюються Кабінетом Міністрів України. Цією ж статтею Закону зазначено, що перетинання державного кордону у разі в'їзду в Україну або транзитний проїзд через територію України громадянами держав, перелік яких зазначено у додатку 5, та особами без громадянства, які постійно проживають у зазначених державах, здійснюються після подання ними підтвердження фінансового забезпечення свого перебування в Україні, транзитного проїзду через територію України та виїзду за межі України.

Також, позивач вказав, що громадянин ОСОБА_3 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 не має законного джерела існування та власності на території України, що є прямим порушенням вищевказаної імперативної вимоги Закону. Також, Відповідач веде антисоціальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями.

Отже, беручи до уваги встановлені працівниками ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області факти та пояснення відповідача можна дійти висновку, що громадянин ОСОБА_3 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є нелегальним мігрантом та знаходиться на території України без законних на те підстав.

Документи на отримання посвідки на тимчасове проживання або дозволу на імміграцію в Україну не оформляв, до міграційної служби з метою продовження терміну перебування не звертався із зверненням для надання статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту також не звертався. Для оформлення посвідки на тимчасове проживання в Україні не звертався, необхідних документів не надав.

Згідно п. 3 ч. 4 статті 46 КАС України, громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, громадські об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень про примусове видворення за межі території України.

Відповідно до ч. 1 статті 23 розділу III Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» нелегальні мігранти та інші іноземці та особи без громадянства, які вчинили злочин, адміністративні або інші правопорушення, несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України.

Абзацом 1 статті 26 розділу III Закону передбачено, що «...іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції...».

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, або орган охорони державного кордону на підставі відповідного рішення з наступним повідомленням протягом 24 годин прокурора розміщує іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першої цієї статті, у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

У разі звернення особи під час її перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вона продовжує перебувати в зазначеному пункті до остаточного прийняття рішення за заявою.

Згідно вимог ч. 3 ст. 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці або особи без громадянства, прийняті відповідно до між -народного договору про реадмісію, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства відсутній договір про реадмісію.

Як роз'яснено в п. 26 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 25 червня 2009 року № 1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов'язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» іноземець та особа без громадянства можуть бути примусово видворенні за межі України з підстав та в порядку, що визначені ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»,ст. 13 Закону України «Про імміграцію».

Примусове видворення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Під час вирішення питання про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства судам варто враховувати, що особа в будь-якому разі не підлягає видворенню, якщо підпадає під захист ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Судом також встановлено, що громадяни ОСОБА_3 ОСОБА_4, не відноситься до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту. Зі слів відповідача, з відповідними заявами до працівників ДМС України він не звертався.

Крім того, відповідач не підпадає під захист ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Доказів протилежного суду не надано.

Відповідно до пункту 1.8 Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрацією державної прикордонної служби України та Служби безпеки України від 23 квітня 2012 року № 353/271/150, примусове видворення передбачає: виявлення порушника, поміщення його в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, документальне оформлення примусового видворення, подальше супроводження іноземця до пункту пропуску через державний кордон України чи до країни походження.

Відповідно до пункту 1 Типового положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1110, (далі - Типове положення) пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, є державною установою, що призначена для тимчасового утримання іноземців та осіб без громадянства у разі, коли вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або є обґрунтовані підстави вважати, що вони ухилятимуться від виконання такого рішення, або прийнято адміністративним судом постанову про їх примусове видворення за межі України, або вони прибули на територію України відповідно до міжнародних договорів про реадмісію, або не мають законних підстав для перебування на території України і підлягають примусовому видворенню за її межі.

На виконання абзацу 3 пункту 3 розділу IV «Прикінцеві положення» Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та Типового положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1110, з метою нормативно-правового врегулювання порядку дій посадових осіб пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, територіальних органів та територіальних підрозділів Державної міграційної служби України, органів охорони державного кордону з питань розміщення іноземців та осіб без громадянства в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, їх утримання, ідентифікації, примусового видворення, а також звільнення з пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 29 лютого 2016 року № 141 затверджено Інструкцію про порядок утримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні (далі -Інструкція № 141).

Згідно з пункту 12 Розділу ІІ Інструкції № 141 іноземці та особи без громадянства утримуються в ПТПІ протягом строку, необхідного для виконання постанови адміністративного суду: про примусове видворення з України; затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з України; затримання з метою ідентифікації та забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, але не більш як 12 місяців.

Аналіз наведених норм чинного законодавства дає підстави вважати, що клопотання про затримання щодо іноземця або особи без громадянства може бути подано стосовно особи, до якої подано та розглядається адміністративний позов про примусове видворення, при цьому підставою затримання повинні слугувати докази на підтвердження обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, не має документа, що дає право на виїзд з України, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення або якщо існує ризик його втечі.

Згідно ст. 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

Строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

З огляду на те, що громадянин ОСОБА_3 ОСОБА_4, незаконно перебуває в Україні, не має законного джерела існування, власності та родинних зв'язків на території України, а тому суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 371 КАС України суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

Керуючись ст. 30 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст. 244, 246, 289 КАС України, суд,-

у х в а л и в :

Адміністративний позов Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області в особі Макарівського районного відділу ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області до громадянина ОСОБА_3 ОСОБА_4 про затримання з поміщенням до Чернігівського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні та примусового видворення з України - задовольнити.

Затримати з поміщенням до Чернігівського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України та примусово видворити з України громадянина ОСОБА_3 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через Макарівський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити сторін:

Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області в особі Макарівського районного відділу ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області: 0800, Київська обл., смт Макарів, вул. Пушкіна, 4;

ОСОБА_4: тимчасово перебуває за адресою: 08032, Київська обл., Макарівський р-н, с. Колонщина, вул. Леніна, 6.

Суддя А.В. Косенко