Справа № 825/1543/18
Суддя: Федотов Ігор В'ячеславович
Дата ухвалення: 2019-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 825/1543/18 Суддя (судді) першої інстанції: Непочатих В.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів: Ганечко О.М. та Сорочка Є.О.,

за участю секретаря Седика Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області (далі - відповідач), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 29.12.2017 № 1191 о/с в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача у вигляді звільнення з посади начальника управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Миколаївській області;

- визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 05.03.2018 № 67 о/с в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача у вигляді увільнення від посади начальника управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Миколаївській області;

- поновити позивача з 06.03.2018 на посаді начальника управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Миколаївській області;

- зобов'язати відповідача зробити перерахунок та виплату позивачу різницю в розмірах заробітної плати начальника управління превентивної діяльності та заробітної плати, нарахованої під час перебування у розпорядженні відповідача за період з 06.03.2018 до винесення судом постанови по справі, з урахуванням виплачених сум.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Зокрема, наголошує, що висновок службового розслідування прийнятий з порушенням діючого законодавства, що потягло за собою незаконне звільнення апелянта з посади. Крім того зазначає, що висновок службового розслідування та наказ про звільнення з посади не містять законних підстав для притягнення апелянта до дисциплінарної відповідальності через відсутність встановленого факту свідомого порушення апелянтом службової дисципліни або його недбалого ставлення до виконання своїх службових обов'язків.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, які з'явились в судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, позивач з 23.01.2017 по 05.03.2018 обіймав посаду начальника управління превентивної діяльності ГУНП в Миколаївській області, що підтверджується копією послужного списку (т. 1 а.с. 127-132, 227).

02.10.2017 начальником Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_3 був виданий наказ від 02.10.2017 № 1228 «Про призначення службового розслідування», яким призначено службове розслідування за фактом надзвичайної події за участю підполковника поліції ОСОБА_4 Проведення службового розслідування доручено старшому інспектору з ОД ВІОС УКЗ ГУНП майору поліції ОСОБА_5 з залученням заступника відділу Миколаївського управління ДВБ НП України підполковника поліції ОСОБА_6 (т. 1 а.с. 105).

Підставою для видання вказаного наказу було те, що 20.01.2017 Генеральною прокуратурою України, за матеріалами ДВБ НП України відкрито кримінальне провадження № 0000129 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 Кримінального кодексу України, за фактом примушування підлеглих в вимаганні неправомірної грошової винагороди від громадян, за сприяння в оформленні дозвільних документів на придбання мисливської гладкоствольної зброї та травматичного засобу для відстрілу гумовими кулями, начальником відділу контролю за обігом зброї у сфері дозвільної системи управління превентивної діяльності ГУНП області підполковником поліції ОСОБА_4 та отримання ним, за викладених обставин, неправомірної грошової вигоди з використанням службового становища, в сумі 10500,00 грн.

На підставі рапорту заступника начальника ВІОС УКЗ ГУНП в Миколаївській області майора поліції ОСОБА_5 від 01.11.2017 начальником УКЗ ГУНП в Миколаївській області полковником поліції ОСОБА_7 дозволено продовжити строки проведення службового розслідування до 01.12.2017 (т. 1 а.с. 212).

За результатами службового розслідування 01.12.2017 складено висновок службового розслідування за фактом надзвичайної події та скоєння корупційного діяння працівником ГУНП, яким рекомендовано звільнити з займаної посади начальника управління превентивної діяльності ГУНП в Миколаївській області майора поліції ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 106-111).

Під час проведення службового розслідування було встановлено, що після призначення ОСОБА_4 на посаду, його викликали до себе безпосередні керівники - заступник начальника ГУНП полковник поліції ОСОБА_8 та начальник управління превентивної діяльності ГУНП майор поліції ОСОБА_2 і висловили вимоги щодо вимагання від громадян підлеглими ОСОБА_4 за кожне оформлення чи переоформлення зброї, незаконної грошової винагороди у сумі 2000,00 грн., які, у подальшому, повинні передаватись ОСОБА_4 Отримані від підлеглих грошові кошти, останній кожного тижня, разом з дозвільними документами, повинен передавати безпосередньо ОСОБА_2 Разом з цим, ОСОБА_8 та ОСОБА_2 зазначили, що у разі відмови виконувати таку вказівку, вони не дадуть ОСОБА_4 можливості перейти служити на іншу посаду, а можуть тільки створити умови для звільнення останнього зі служби в поліції. Крім цього, ОСОБА_8 та ОСОБА_2 запевнили ОСОБА_4, що гроші, які він буде їм передавати, ними у певній частині будуть передаватись начальнику ГУНП в Миколаївській області генералу поліції третього рангу ОСОБА_3, керівництву Миколаївського управління ДВБ НП України та керівництву СБУ в Миколаївській області. При цьому, вказані керівники надали ОСОБА_4 гарантії, що ніхто з правоохоронців документувати його протиправні дії не буде. З січня 2017 року ОСОБА_4 почав отримувати від підпорядкованих йому інспекторів незаконну грошову винагороду у сумі 2000,00 грн., за кожне оформлення дозвільних документів. Отримані грошові кошти, разом з дозвільними документами, кожного тижня заносив до службового кабінету ОСОБА_2 чи ОСОБА_8, кожен раз по різному. Суми складали від 10000,00 грн. до 12000,00 грн. В березні 2017 року ОСОБА_2, викликав ОСОБА_4 до свого службового кабінету де повідомив, щоб зібрані у інспекторів гроші він більше не заносив самостійно до ОСОБА_8, а передавав безпосередньо йому, а він вже буде самостійно їх заносити до ОСОБА_8 Також, відповідно до пояснень ОСОБА_4, частину отриманих від підлеглих грошей, собі він не залишав. Всі кошти передавав ОСОБА_2 та ОСОБА_8

Також комісією у висновку рекомендовано за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився в порушенні службової дисципліни в частині неналежного виконання вимог пунктів 1, 4, 9, 10 статті 7 та частини першої статті 8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України щодо неухильного дотримання статутів та наказів начальників, дотримання норм професійної та службової етики, сприяння начальнику у зміцненні службової дисципліни, виявлення поваги до колег по службі та інших громадян, бути прикладом у дотриманні законності, службової дисципліни, норм моралі, професійної та службової етики, розвивати і підтримувати в підлеглих свідоме ставлення до виконання службових обов'язків, нехтуванні основними обов'язками поліцейського, передбаченими статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію» щодо неухильного дотримання положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, професійного виконання своїх службових обов'язків відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва, виявлення поваги і не порушення прав і свобод людини, недотриманні розділу ІІ пункту 1 частини 1-8 Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, щодо неухильного дотримання антикорупційного законодавства України, обмежень, пов'язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України «Про Національну поліцію» та «Про запобігання корупції», виявлення поваги до гідності кожної людини, справедливого та неупередженого ставлення до кожного, незважаючи на стать, вік, майновий стан, соціальне походження чи статус, або іншу ознаку, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати, контролю своєї поведінки, почуттів та емоцій, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку, ігноруванні вимог статті 1 Закону щодо виконання основної функції Національної поліції - служіння суспільству та підтримання публічної безпеки і порядку, вимог статті 6 Закону щодо керування поліції у своїй діяльності принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, що призвело до вчинення корупційного діяння підлеглим, підриву авторитету, престижу та довіри до Національної поліції України у цілому, а також набуття значного суспільного резонансу, внаслідок висвітлення події в засобах масової інформації, начальника управління превентивної діяльності ГУНП в Миколаївській області майора поліції ОСОБА_2 звільнити з займаної посади.

В подальшому начальником Головного управління Національної поліції в Миколаївській області генералом поліції третього рангу ОСОБА_3 винесено наказ від 29.12.2017 № 1191 о/с «Про покарання працівників ГУНП в Миколаївській області», яким наказано звільнити з займаної посади, після виходу з лікарняного начальника управління превентивної діяльності ГУНП в Миколаївській області майора поліції ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 114-117).

05.03.2018 позивачем подано рапорт на ім'я начальника ГУНП в Миколаївській області генералу поліції третього рангу ОСОБА_3 про відмову від будь-яких посад з меншим обсягом роботи в органах та підрозділах ГУНП в Миколаївській області, та проханням зарахувати у розпорядження до вирішення питання щодо подальшого проходження служби згідно частини першої статті 67 Закону України «Про Національну поліцію» (т. 1 а.с. 126).

Т.в.о. начальника Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_9 05.03.2018 був виданий наказ № 67 о/с, яким відповідно до пункту 1 частини першої статті 67 Закону України «Про Національну поліцію» зараховано у розпорядження Головного управління Національної поліції в Миколаївській області майора поліції ОСОБА_2, увільнивши його від посади начальника управління превентивної діяльності (т. 1 а.с. 113).

Не погоджуючись із прийнятими відповідачем наказами від 29.12.2017 № 1191 о/с та від 05.03.2018 № 67 о/с, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з наступних мотивів, з якими погоджується і колегія суддів.

Відповідно до частин першої та другої статті 19 Законом України «Про Національну поліцію» у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

До набрання чинності Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» на поліцейських поширено дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» (пункт 9 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію»).

Статтею 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 № 3460-IV (далі - Дисциплінарний статут) визначено, що службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Відповідно до статті 2 Дисциплінарного статуту дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Згідно частин першої та другої статті 5 Дисциплінарного статуту за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Згідно з пунктами 1, 4, 9, 10 частини першої та частини другої статті 7 Дисциплінарного статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; дотримуватися норм професійної та службової етики; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету. У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

Статтею 8 Дисциплінарного статуту передбачено, що начальник несе персональну відповідальність за стан службової дисципліни і повинен постійно його контролювати. Начальник зобов'язаний бути прикладом у дотриманні законності, службової дисципліни, бездоганному виконанні вимог Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів, наказів, норм моралі, професійної та службової етики, розвивати і підтримувати в підлеглих свідоме ставлення до виконання службових обов'язків, честь і гідність, заохочувати розумну ініціативу, самостійність, старанність у службі, уміло застосовувати заходи дисциплінарного впливу. Особливу увагу начальник повинен приділяти вивченню індивідуальних якостей підлеглих, дотриманню статутних відносин між ними, створенню здорового морально-психологічного клімату в колективі, його згуртуванню, своєчасному запобіганню порушенням службової дисципліни та виявленню причин їх учинення, формуванню нетерпимого ставлення до порушників, враховуючи при цьому думку колективу та громадськості. Начальник зобов'язаний попередити про неприпустимість порушення службової дисципліни, а в разі вчинення підлеглим таких діянь за необхідності накласти на винного дисциплінарне стягнення або порушити клопотання про накладення стягнення старшим прямим начальником. Старші за званням та посадою в усіх випадках зобов'язані вимагати від молодших дотримання службової дисципліни, зокрема, правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету.

Згідно з приписами статті 12 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Відповідно до частин першої та четвертої статті 14 Дисциплінарного статуту з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.03.2013 № 230, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.04.2013 за № 541/23073, затверджено Інструкцію про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України (далі - Інструкція, чинна на час виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 2.1 Інструкції передбачено, що підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

Згідно пункту 2.5 Інструкції підстави для призначення службового розслідування можуть міститися в службових документах осіб РНС, матеріалах перевірок, письмових зверненнях громадян України, осіб без громадянства та іноземців, депутатських запитах та зверненнях народних депутатів України, повідомленнях уповноважених органів досудового розслідування, заявах і повідомленнях інших правоохоронних органів, підприємств, установ і організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації або в інших документах, отриманих в установленому законодавством України порядку.

Відповідно до пунктів 5.1-5.4 Інструкції службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності за мотивованим рапортом (доповідною запискою) виконавця або голови комісії визначений строк може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць. Початок службового розслідування визначається датою видання наказу про його призначення. Завершення службового розслідування визначається датою затвердження начальником, який призначив службове розслідування, висновку за результатами службового розслідування. Якщо вину особи РНС повністю доведено, начальник приймає рішення про її притягнення до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, службове розслідування призначене у зв'язку з отриманням інформації про відкриття 20.01.2017 Генеральною прокуратурою України, за матеріалами ДВБ НП України, кримінального провадження № 0000129, повідомлення 19.09.2017 ОСОБА_4 про підозру в учиненні кримінального правопорушення.

Наказом начальника Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_3 від 02.10.2017 № 1228 за даним фактом було призначено службове розслідування та створено комісію для його проведення.

Вказаний наказ оформлено уповноваженою на те особою, склад комісії для проведення службового розслідування відповідає вимогам пунктів 3.1 - 3.4 Інструкції, якими визначено порядок призначення службового розслідування.

З огляду на те, що отримана відповідачем інформація може бути самостійною та достатньою підставою для ініціювання службового розслідування, та відповідає положенням пункту 2.1 Інструкції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість твердження позивача щодо незаконності призначення службового розслідування, за наслідками якого прийняті оскаржувані накази.

Пунктом 5.4 Інструкції, зокрема, передбачено, якщо вину особи РНС повністю доведено, начальник приймає рішення про її притягнення до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Матеріали справи свідчать, що під час проведення службового розслідування були відібрані пояснення у старшого інспектора з особливих доручень майора поліції ОСОБА_11, начальника відділу контролю за обігом зброї у сфері дозвільної системи управління превентивної діяльності підполковника поліції ОСОБА_4, інспектора майора поліції ОСОБА_12, старшого інспектора капітана поліції ОСОБА_13, які підтвердили, що після призначення начальником відділу контролю за обігом зброї у сфері дозвільної системи управління превентивної діяльності підполковника поліції ОСОБА_4 за кожне оформлення чи переоформлення зброї необхідно було передавати начальнику 2000,00 грн, а він буде передавати начальнику УПД ГУНП майору поліції ОСОБА_2 та заступнику начальника ГУНП полковнику поліції ОСОБА_8 (т. 1 а.с. 118-119,121-122,123-124, 125, 141).

Водночас, в ході проведення службового розслідування позивач відмовився давати пояснення.

Поряд з цим, судом першої інстанції враховано покази свідка ОСОБА_4, надані під час розгляду справи, який вказав, що пояснення, які містяться в матеріалах службового розслідування надавав без будь-якого примусу та підписував особисто. Зазначив, що змінив свої покази з метою перекваліфікації йому кримінального правопорушення.

В судовому засіданні під час розгляду справи в суді першої інстанції, свідок ОСОБА_8 пояснив, що стосовно факту передачі ОСОБА_4 кожного тижня отриманих ним грошових коштів за оформлення чи переоформлення зброї безпосередньо ОСОБА_2 йому не відомо.

Вказане, на переконання колегії суддів, спростовує твердження апелянта про ненадання правової оцінки та не врахування судом першої інстанції пояснень свідків у справі та не врахування таких показів наданих в судовому засіданні.

Судова колегія також оцінює критично доводи позивача викладені в апеляційній скарзі стосовно не врахування під час службового розслідування документів, що характеризують особу позивача, з огляду на те, що висновок службового розслідування містить інформацію про відсутність у позивача діючих дисциплінарних стягнень.

Крім того, є безпідставними посилання апелянта на не дослідження судом першої інстанції та не врахування відповідачем обставин щодо порушення ОСОБА_4 ст.24 Закону України «Про запобігання корупції», з огляду на те, що вказані обставини не є предметом розгляду даної справи.

Враховуючи вищевикладене в сукупності, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції про те, що факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду, а тому останнього правомірно притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

Отже, не підлягає задоволенню позовна вимога про визнання протиправним та скасування наказу відповідача від 29.12.2017 № 1191 о/с в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача у вигляді звільнення з посади начальника управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Миколаївській області.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, позивачем 05.03.2018 подано на ім'я начальника ГУНП в Миколаївській області рапорт, в якому він відмовився від будь-яких посад з меншим обсягом роботи в органах та підрозділах ГУНП в Миколаївській області та просив зарахувати його у розпорядження до вирішення питання щодо подальшого проходження ним служби (т. 1 а.с. 126).

З огляду на те, що рапортом є письмове звернення працівника до вищої посадової особи з викладом питань службового чи особистого характеру і висловленням у зв'язку із цим відповідного прохання, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для скасування наказу від 05.03.2018 № 67 о/с, яким позивача увільнено від посади начальника управління превентивної діяльності, оскільки даним наказом був задоволений рапорт позивача.

Враховуючи вищезазначене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення адміністративного позову.

Поряд з цим, слід зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Отже, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, яким повно встановлено обставини справи та правильно застосовано норми матеріального і процесуального права.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст постанови виготовлено 01.04.2019 року.