Справа № 2140/1404/18
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2019-03-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2019 р.м. ОдесаСправа № 2140/1404/18

Категорія: 5.1.2 Головуючий в І інстанції: Дубровна В.А.

Дата та місце ухвалення: 24.09.2018 р. м. Херсон

Пятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача ОСОБА_1

судді Стас Л.В.

судді Турецької І.О.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної екологічної інспекції України на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2018 року по справі за позовом Державного підприємства "Херсонський морський торговельний порт" до Державної екологічної інспекції України про визнання протиправним та скасування припису, -

В С Т А Н О В И В:

В липні 2018 року Державне підприємство "Херсонський морський торговельний порт" звернулось до суду з адміністративним позовом до Державної екологічної інспекції України про визнання протиправним та скасування припису Державної екологічної інспекції України від 05.07.2018 року № 2/3-2.

В обґрунтування позовних вимог Державне підприємство "Херсонський морський торговельний порт" посилалось на те, що вимоги, викладені у приписі є незаконними та необґрунтованими. Позивач зазначив, що за результатом проведення огляду території та обладнання ДП "Херсонський морський торговельний порт", інспекторами не було виявлено жодного порушення вимог природоохоронного законодавства під час здійснення вантажно-навантажувальних робіт, дозвільні документи, які регламентують викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря від стаціонарних джерел та спеціальне водоспоживання у підприємства в наявності, вимоги дозволів дотримані.

Позивач вважає, що ані Законом України "Про Перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності", ані будь-якими іншими нормативно-правовими документами або стандартами не передбачено отримання будь-якого дозвільного документу, який би погоджував безпосередньо технологію перевантаження вантажів з встановленими природоохоронними заходами. З огляду на зазначене позивач вважає вимогу Держекоінспекції щодо надання робочої технологічної документації, де визначені технології перевантаження вантажів з встановленими природоохоронними заходами протиправною.

Що стосується вимоги позивача надати висновок державної екологічної експертизи на впровадження технологічних операцій з перевантаження та зберігання сульфату амонію та металобрухту позивач також вважає протиправною, оскільки діяльність з перевантаження вантажів, а також накопичення суднових партій для їх подальшого відвантаження на водний або інший вид транспорту не підлягає обов'язковій державній екологічній експертизі, оскільки не визначена Переліком видів діяльності та об'єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку.

З огляду на вказане позивач не вбачає підстав для розробки плану організаційно-технічних заходів по усуненню недоліків, яких фактично не виявлено.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2018 року позов задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Державна екологічна інспекція України подала апеляційну скаргу, в якій посилалась на неповне встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи, неправильне застосування до спірних правовідносин норм матеріального та процесуального права, що призвело до невірного вирішення справи.

Апелянт вказував на те, що на підставі звернення гр. ОСОБА_2 Держекоінспекцією України було проведено позапланову перевірку ДП «Херсонський морський торговельний порт», в ході якої встановлено, що на території вантажно-розвантажувального району здійснюється перевантаження насипних, генеральних і штучних вантажів, також встановлено зберігання на відкритих складських площадках сульфату амонію та металобрухту навалом. При цьому, до перевірки не було представлено робочу технологічну документацію та висновки державної екологічної експертизи на впровадження технологічних операцій з перевантаження та зберігання сульфату амонію та металобрухту.

Посилаючись на п.п. 18, 25, 26 Правил охорони внутрішніх морських вод і територіального моря України від забруднення та засмічення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29.02.1996 року № 269, а також на ч. 3 ст. 17 Закону України "Про оцінку впливу на довкілля", якою визначено, що висновки державної екологічної експертизи, одержані до введення в дію цього Закону, зберігають чинність та мають статус висновку з оцінки впливу на довкілля, апелянт вважає, що ДП "Херсонський морський торговельний порт" повинно було надати державному інспектору України з охорони навколишнього природного середовища робочу технологічну документацію, де визначені технології перевантаження з встановленими природоохоронними заходами, а також висновки державної екологічної експертизи на впровадження технологічних операцій з перевантаження та зберігання сульфату амонію та металобрухту.

У звязку із зафіксованим фактом вчинення перешкод посадовим особам органів, які здійснюють державний нагляд (контроль) у галузі охорони навколишнього природного середовища, що виразилось у ненаданні зазначеної вище документації, відповідачем і було прийнято припис про усунення порушень, який на думку апелянта, є правомірним та обґрунтованим, а тому скасуванню не підлягає.

З огляду на викладене, в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2018 року та прийняття нової постанови, якою відмовити у задоволенні позовних вимог ДП "Херсонський морський торговельний порт".

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги відповідача та просив залишити судове рішення суду першої інстанції без змін.

З огляду на надання пояснень у справі та відсутність додаткових пояснень, сторони в судовому засіданні зазначили, що не заперечують проти продовження апеляційного розгляду справи в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши пояснення сторін, ухвалою від 28.03.2019 року, яка занесена до протоколу судового засідання, вирішила продовжити розгляд справи в порядку письмового провадження.

Вислухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, у період з 25.06.2018 року по 26.06.2018 року, у звязку із надходженням звернення гр. ОСОБА_2, посадовими особами Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря та Державної екологічної інспекції України проведено позаплановий захід державного нагляду (контролю) щодо додержання Державним підприємством "Херсонський морський торговельний порт" вимог законодавства у сфері охорони навколишнього середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, за результатами якого складено акт №2/3-2.

У розділі VI вказаного акту "Опис виявлених порушень" зазначено, що під час впровадження позапланового заходу державного нагляду (контролю) додержання вимог природоохоронного законодавства України ДП "ХМТП" допущено вчинення перешкод посадовим особам органів, які здійснюють державний нагляд (контроль) у галузі охорони навколишнього природного середовища, шляхом ненадання документів у сфері охорони навколишнього природного середовища, а саме: робочої технологічної документації, де визначені технології перевантаження вантажів з встановленими природоохоронними заходами; висновків державної екологічної експертизи на впровадження технологічних операцій з перевантаження та зберігання сульфату амонію та металобрухту, що є порушенням ст. 202 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища».

З метою усунення вказаних порушень природоохоронного законодавства, виявлених під час перевірки дотримання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища Державною екологічною інспекцією України було прийнято припис від 05.07.2018 року №2/3-2, яким зобовязано позивача:

- Пункт 1: на підставі приписів розробити план організаційно-технічних заходів по усуненню виявлених недоліків. Копію наказу про його затвердження надати до Державної екологічної інспекції України та Державної екологічної Північно-Західного регіону Чорного моря.

- Пункт 2: надати Держекоінспекції робочу технологічну документацію, де визначені технології перевантаження вантажів з встановленими природоохоронними заходами; висновки державної екологічної експертизи на впровадження технологічних операцій з перевантаження та зберігання сульфату амонію та металобрухту.

Не погоджуючись з правомірністю пунктів 1, 2 припису, позивач оскаржив його до суду першої інстанції.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, стосовно наявності підстав для задоволення позовних вимог Державного підприємства "Херсонський морський торговельний порт", з огляду на наступне.

Згідно Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 р. № 877-V (далі - Закон № 877-V) державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Законом України "Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 03.11.2016 р. № 1728-VIII встановлено до 31 грудня 2018 року мораторій на проведення органами державного нагляду (контролю) планових заходів із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності. (ст.2 цього Закону)

В свою чергу, підставами для здійснення позапланових заходів є, зокрема, звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров'ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється виключно за погодженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу. (абз. 4 ч. 1 ст. 6 Закону № 877-V)

В даному випадку позапланова перевірка Державного підприємства «Херсонський морський торговельний порт» здійснювалась у звязку із надходженням звернення гр. ОСОБА_2 на підставі отриманого 01.06.2018 року погодження Державної регуляторної служби № 5146.

Згідно Закону № 877-V припис - обов'язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб'єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства.

В обґрунтування прийнятого припису відповідач посилався на п.п. 18, 25, 26 Правил охорони внутрішніх морських вод і територіального моря України від забруднення та засмічення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29.02.1996 року № 269, а також на ч. 3 ст. 17 Закону України "Про оцінку впливу на довкілля".

Згідно з п. 18 Правил охорони внутрішніх морських вод і територіального моря України від забруднення та засмічення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29.02.1996 р. № 269, проведення робіт, що можуть негативно вплинути на довкілля, дозволяється за наявності позитивних висновків державної екологічної експертизи.

Відповідно до п. 25 вказаних Правил морські порти, в яких проводиться перевантаження вантажів, що містять хімічні та сипкі речовини, зобов'язані розробляти і здійснювати заходи щодо запобігання забрудненню акваторій морських портів та прибережних вод морів під час зберігання і перевалки вантажів, що містять сипкі та хімічні речовини; впроваджувати ефективні методи і технічні засоби щодо запобігання втратам вантажів, що містять хімічні та сипкі речовини, під час їх навантаження і розвантаження; влаштовувати спеціальні причали для приймання та відправки вантажів, що містять хімічні і сипкі речовини, приміщення для їх зберігання та перетарування, а також майданчики для знешкодження залишків хімічних речовин; збирати, очищувати, знешкоджувати забруднені води, що утворюються під час промивання вантажних місткостей, а також стічні води територій портів, причалів та інших споруд.

Відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону України "Про оцінку впливу на довкілля" висновки державної екологічної експертизи, одержані до введення в дію цього Закону, зберігають чинність та мають статус висновку з оцінки впливу на довкілля.

З огляду на зазначене відповідач вважає, що ДП "Херсонський морський торговельний порт" повинно було надати державному інспектору України з охорони навколишнього природного середовища робочу технологічну документацію, де визначені технології перевантаження з встановленими природоохоронними заходами, а також висновки державної екологічної експертизи на впровадження технологічних операцій з перевантаження та зберігання сульфату амонію та металобрухту.

Колегія суддів не погоджується з вказаною позицією відповідача, з огляду на наступне.

Згідно п. «д» ч. 1 ст. 202 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища належить, зокрема, одержання безоплатно в установленому порядку необхідних для виконання покладених на нього завдань інформації, документів і матеріалів від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій усіх форм власності та їх посадових осіб, фізичних осіб.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 лютого 1996 р. № 269 затверджено Правила охорони внутрішніх морських вод і територіального моря від забруднення та засмічення (далі Правила).

Ці Правила встановлюють вимоги щодо запобігання забрудненню та засміченню внутрішніх морських вод і територіального моря України підприємствами, установами, організаціями всіх форм власності, громадянами України, а також іноземними юридичними і фізичними особами та особами без громадянства, українськими та іноземними суднами, які перебувають у цих водах.

Дія цих Правил поширюється також на охорону вод гирлових ділянок річок, які впадають у море, прибережних захисних смуг морів та островів у внутрішніх морських водах.

При цьому, у п. 3 Загальних положень Правил дано визначення внутрішнім морським водам України.

Так внутрішні морські води України це:

- морські води, розташовані в бік берега від прямих вихідних ліній, прийнятих для відліку ширини територіального моря України;

- води портів України, обмежені лінією, що проходить через постійні портові споруди, які найбільше виступають у бік моря;

- води заток, бухт, губ і лиманів, гаваней і рейдів, береги яких повністю належать Україні, до прямої лінії, проведеної від берега до берега в місці, де з боку моря вперше утворюється один або кілька проходів, якщо ширина кожного з них не перевищує 24 морські милі;

- води заток, бухт, губ і лиманів, морів та проток, що історично належать Україні.

Крім того, зазначеним пунктом також визначено, що територіальне море України - прибережні морські води завширшки 12 морських миль, що відлічуються від лінії найбільшого відпливу як на материку, так і на островах, що належать Україні, або від прямих вихідних ліній, які з'єднують відповідні точки.

В свою чергу, як зазначено в самому акті перевірки, ДП "Херсонський морський торговельний порт" (основна площадка) розташовано на правому березі річки Дніпро в 26 км від Дніпро-Бузького лиману та 96 км від Чорного моря,

Межі акваторії, що надана Херсонському морському порту у користування, визначені постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2008р. № 1132 "Про надання акваторії у користування Державному підприємству "Херсонський морський торговельний порт", відповідно до якої акваторія порту в межах міста Херсон включає річки Дніпро, Вільховий Дніпро, Рвач, рукав р. Кошова.

Виробнича діяльність підприємством (технологічні операції з перевантаження вантажів) здійснюється безпосередньо на річці Дніпро у межах м. Херсон.

Таким чином, води річки Дніпро в районі розглядуваної діяльності позивача не відносяться до внутрішніх морських вод.

При цьому, позивач не здійснює технологічні операції з перевантаження вантажів також у водах гирлових ділянок річок, які впадають у море, оскільки акваторія річки Дніпро в районі м. Херсона, де здійснює діяльність ДП "Херсонський морський торговельний порт" не відноситься до гирлової ділянки Дніпра.

З огляду на зазначене, норми Постанови Кабінету Міністрів України від 29 лютого 1996 р. № 269 не розповсюджуються на позивача.

В свою чергу відповідачем не наведено інших нормативно-правових актів, які б встановлювали обовязок позивача розробити та мати робочу технологічну документацію, де визначені технології перевантаження вантажів з встановленими природоохоронними заходами.

Таким чином, за відсутності правових підстав, позивач не зобовязаний надати відповідачу робочу технологічну документацію, де визначені технології перевантаження вантажів з встановленими природоохоронними заходами, а тому в цій частині припис Державної екологічної інспекції України від 05.07.2018 року №2/3-2 є неправомірним.

Що стосується вимоги припису надати Держекоінспекції висновки державної екологічної експертизи на впровадження технологічних операцій з перевантаження та зберігання сульфату амонію та металобрухту, колегія суддів зазначає наступне.

18.12.2017 року набрав чинності Закон України "Про оцінку впливу на довкілля", відповідно до ч. 3 ст. 17 якого висновки державної екологічної експертизи, одержані до введення в дію цього Закону, зберігають чинність та мають статус висновку з оцінки впливу на довкілля.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що до набрання чинності Законом України "Про оцінку впливу на довкілля" питання щодо підстав, порядку та необхідності проведення державної екологічної експертизи були урегульовані Законом України "Про екологічну експертизу" від 09.02.1995 р. № 45/95-ВР, який на момент проведення позапланового заходу щодо дотримання позивачем вимог законодавства у сфері природоохоронного середовища втратив чинність.

Слід зазначити, що питання щодо правомірності вимоги Державної екологічної інспекції до ДП "Херсонський морський торговельний порт" надати висновки державної екологічної експертизи щодо допустимості навантаження на довкілля під час здійснення технологічних операцій з перевантаження вантажів вже було предметом судового розгляду у межах адміністративної справи № 821/1846/14, за результатами розгляду якої Херсонським окружним адміністративним судом винесено постанову від 07.10.2014 року про скасування припису Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря від 17.04.2014 року.

Вказана постанова Херсонського окружного адміністративного суду набрала законної сили 24.12.2014 року.

Цією постановою було встановлено, що ст. 14 Закону України «Про екологічну експертизу» було закріплено чіткий перелік документації, яка підлягає державній екологічній експертизі. Відповідно до рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад державній екологічній експертизі можуть підлягати екологічні ситуації, що склалися в окремих населених пунктах і регіонах, а також діючі об'єкти та комплекси, в тому числі військового та оборонного призначення, що мають значний негативний вплив на стан навколишнього природного середовища.

Однак, Херсонський морський торговельний порт було введено в експлуатацію до набрання чинності вищезазначеного Закону.

Також Херсонським окружним адміністративним судом було встановлено, що за нормами ст. 13 Закону, державна екологічна інспекція не відноситься до органів, які можуть ініціювати проведення додаткової екологічної експертизи та вимагати її проведення. До того ж, для обґрунтування проведення екологічної експертизи необхідно встановити факт значного негативного впливу на довкілля у результаті здійснення ним технологічних операцій з перевантаження вантажів, однак Державною екологічною інспекцією ПЗРЧМ не встановлено (не підтверджено) жодного факту забруднення навколишнього середовища при здійсненні виробничої діяльності підприємства.

Також судом зазначено, що у Переліку видів діяльності та об'єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 28 серпня 2013 р. № 808, визначено серед іншого, що обов'язковій державній екологічній експертизи підлягають: 13. Нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт: морських та річкових портів, пристаней для завантаження і розвантаження (за винятком пристаней паромних переправ). При цьому, технологічні операції з перевантаження вантажів не включено до вищезазначеного Переліку, а отже, вони не підлягають обов'язковій державній екологічній експертизи.

Враховуючі вищенаведене, Херсонський окружний адміністративний суд у своїй постанові від 07.10.2014 року, яка у встановленому порядку набрала законної сили, дійшов висновку, що у держекоінспекторів не має підстав вимагати у підприємства надання висновків державної екологічної експертизи технологічних операцій з перевантаження вантажів, а тому така вимога Державної екологічної інспекції є незаконною.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В свою чергу, діючими нормативно-правовими актами, в тому числі і Законом України "Про оцінку впливу на довкілля" не встановлено обовязку для позивача здійснити державну екологічну експертизу на впровадження технологічних операцій з перевантаження та зберігання сульфату амонію та металобрухту.

З огляду на зазначене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно протиправності вимоги п. 2 припису Державної екологічної інспекції України від 05.07.2018 року № 2/3-2 щодо зобов'язання ДП "Херсонський морський торговельний порт" надати Держекоінспекції висновки державної екологічної експертизи на впровадження технологічних операцій з перевантаження та зберігання сульфату амонію та металобрухту.

Слід зазначити, що відповідно до ст. 8 Закону № 877-V1 орган державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, під час здійснення державного нагляду (контролю) має право, зокрема, вимагати від суб'єкта господарювання усунення виявлених порушень вимог законодавства; припинення дій, які перешкоджають здійсненню державного нагляду (контролю).

З огляду на те, що в ході судового розгляду справи судами встановлено протиправність вимог Держекоінспекції щодо надання Державним підприємством «Херсонський морський торговельний порт» технологічної документації та висновків державної екологічної експертизи, які були направлені на усунення єдиного виявленого порушення (ненадання вказаної документації перевіряючим), колегія суддів приходить до висновку про протиправність і вимоги пункту 1 припису щодо зобов'язання позивача розробити план організаційно-технічних заходів по усуненню виявлених недоліків та надання копії відповідного наказу.

З огляду на все вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що оскаржуваний припис Державної екологічної інспекції України від 05.07.2018 року № 2/3-2 є протиправним та підлягає скасуванню.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно встановлено обставини у справі, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

За таких обставин підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 139, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції України - залишити без задоволення.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Судове рішення складено у повному обсязі 29.03.2019 р.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Суддя: Л.В. Стас

Суддя: І.О. Турецька