Справа № 816/1533/18
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2019-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2019 р.Справа № 816/1533/18

Другий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: Мельнікової Л.В. , Бенедик А.П. ,

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04.09.2018 року (ухвалене суддею Головко А.Б., повний текс якого виготовлено 14.09.2018 р.) по справі № 816/1533/18 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги про сплату боргу, рішення про застосування штрафних санкцій,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (в подальшому ФОП ОСОБА_1В.) звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_2 управління ДФС у Полтавській області, в якому просив визнати протиправними та скасувати: податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, № НОМЕР_3 від 16.02.2018 р.; вимогу про сплату боргу (недоїмки) № НОМЕР_4 від 16.02.2018 р.; рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування єдиного внеску № НОМЕР_5 від 16.02.2018 р.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 04.09.2019 р. у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04.09.2019 р. та прийняти рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, Податкового кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України, на не відповідність висновків суду обставинам справи, оскільки під час перевірки представнику контролюючого органу надано необхідні документи, які підтверджують факт придбання товарів та витрати по перевезенню товару, які не враховані та не відображені у акті перевірки.

У судове засідання учасники справи не зявилися, своїх представників не направили, про дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином, позивач подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутністю.

Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою технічного запису не здійснювалося.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що за результатами проведеної контролюючим органом планової виїзної перевірки позивача складено акт перевірки від 13.12.2017 №1680/16-31-13-11-16/НОМЕР_6 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2014 р. по 31.12.2016 р., дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 р. по 31.12.2016 р.

Висновками вищевказаного акту встановлені наступні порушення ФОП ОСОБА_1: п. 44.1 ст. 44, п. 138.1 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139, п. 177.2, п.177.4 ст.177 Податкового Кодексу України у результаті чого занижено податок на доходи фізичних осіб на загальну суму 173729,60 грн., у тому числі по періодам: за 2014 рік у сумі 64708,30 грн., за 2015 рік у сумі 81976,64 грн. та за 2016 рік у сумі 27044,66 грн.; п. 2 ч. 1 ст.7 , ч 11 ст. 8 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" у результаті чого занижено єдиний внесок у сумі 200224,20 грн., у тому числі по періодам: за 2013 рік у сумі 1319,99 грн.., за 2014 рік у сумі 81148,32 грн., за 2015 рік у сумі 84701,31 грн та за 2016 року у сумі 33054,58 грн.; п.п. 1.1, п.п. 1.2, п.п. 1.4, п.п 1.5 п. 161 підрозділу 10 розділу ХХ Інші перехідні положення Податкового Кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (із змінами та доповненнями) у результаті чого занижено податкове зобов'язання по військовому збору у сумі 8892,86 грн., у тому числі по періодам: за 2015 рік у сумі 6639,14 грн. та за 2016 рік у сумі 2253,72 грн.; пп.16.1.2. п.1 6.1 ст.16, п. 44.1, п. 44.3 ст. 44, п. 177.10 ст., п.6 ст.128 Господарського Кодексу України, а саме: не надано книгу обліку доходів та витрат за період з 01.01.2014 по 30.06.2016; ст. 128 п. 6 Господарського Кодексу України, п.п. 16.1.2 п. 16.1 ст.16, п.177.10 Податкового кодексу України, а саме: включення до декларацій про майновий стан і доходи за 2014-2016 рр. перекручених даних.; абз. б п.176.2 ст176 Податкового кодексу України та встановленого порядку заповнення податкового розрахунку суми доходу нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку за формою lДФ, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України від 21.01.2014 № 49 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.02.2014 р. за розрахунків за формою lДФ за 2 кв. 2014 року, 4 кв. 2015 року та 2 кв. 2016 року.

На підставі висновків вищевказаного акту перевірки контролюючим органом винесені податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, № НОМЕР_3 від 16.02.2018 р.; вимогу про сплату боргу № НОМЕР_4 від 16.02.2018 р.; рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування єдиного внеску № НОМЕР_5 від 16.02.2018 р.

Не погоджуючись із вищевказаними податковими повідомленнями-рішеннями, вимогою про сплату боргу (недоїмки), рішенням про застосування штрафних санкцій за донарахування єдиного внеску відповідача ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що податкові повідомлення-рішення, податкова вимога, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування єдиного внеску обґрунтовані та прийняті із дотриманням вимог чинного законодавства.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із пп. 14.1.13 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), основні засоби - це матеріальні активи, у тому числі запаси корисних копалин наданих у користування ділянок надр (крім вартості землі, незавершених капітальних інвестицій, автомобільних доріг загального користування. бібліотечних і архівних фондів, матеріальних активів, вартість яких не перевищує 2500 гривень (з 23.07.2015 р. - 6000 грн. у зв'язку із змінами, внесеними згідно із Законом № 655-VIII від 17.07.2015 р.), невиробничих основних засобів і нематеріальних активів), що призначаються платником податку для використання у господарській діяльності платника податку, вартість яких перевищує 2500 грн. (з 23.07.2015 р. - 6000 грн. у зв'язку із змінами, внесеними згідно із Законом № 655-VIII від 17.07.2015 р.) і поступово зменшується у зв'язку з фізичним або моральним зносом та очікуваний строк корисного використання (експлуатації) яких з дати введення в експлуатацію становить понад один рік (або операційний цикл, якщо він довший за рік).

Особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається (пп. б п. 176.2. ст. 176 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України, до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать: витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат; витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу); обов'язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов'язкове страхування життя або здоров'я працівників у випадках, передбачених законодавством; суми податків, зборів, які пов'язані з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи - підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на майно); суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, які пов'язані з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця; інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов'язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1 - 177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв'язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи підприємця (п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України).

Згідно із п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України, до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до операційної діяльності згідно з розділом ІІІ Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 138.1 ст. 138 Податкового кодексу України, витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з п. 138.4, п. 138.6-138.9, пп. 138.10.2-138.10.4 п. 138.10, п. 138.11 ст. 138 цього Кодексу.

Згідно із пп. в пп. 138.10.2 п. 138.10 ст. 138 Податкового кодексу України, до складу адміністративних витрат включаються витрати на утримання основних засобів, інших необоротних матеріальних активів загальногосподарського використання, амортизація.

Вартість, яка амортизується, по кожному об'єкту основних засобів, інших необоротних та нематеріальних активів визначається як первісна (переоцінена) з урахуванням капіталізованих витрат на модернізацію, модифікацію, добудову, дообладнання, реконструкції тощо, а також суми накопиченої амортизації за даними бухгалтерського обліку на дату набрання чинності розділом ІІІ цього Кодексу.

Пунктом 2 статті 3 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні (в подальшому Закон № 996)встановлено, що бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством.

Згідно із ст. 2 Закону № 996, дія Закону поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, а також на суб'єктів підприємницької діяльності, яким відповідно до законодавства надано дозвіл на ведення спрощеного обліку доходів і витрат, та що ведуть бухгалтерський облік і подають фінансову звітність у порядку, встановленому законодавством про спрощену систему обліку і звітності.

Ведення бухгалтерського обліку складу валових витрат виробництва ( обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації, для фізичних осіб - підприємців на загальній системі оподаткування законодавством не передбачено.

Відповідно до п. 177.10 ст. 177 Податкового кодексу України, фізичні особи - підприємці зобов'язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару.

Форма Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність (далі - Книга) та порядок її ведення (в подальшому Порядок) затверджено наказом Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013 N 481.

Відповідно до пп. 8 п. 6 Порядку а графі 8 Книги відображається сума фактично понесених інших витрат, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходу, які не зазначені в графах 6 та 7, зокрема витрати на сплату послуг, зв'язку, орендних та комунальних платежів тощо.

Згідно із пп. 177.4.6 п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України (в редакції чинній з 01.01.2017 р.), фізичні особи - підприємці на загальній системі оподаткування мають право (за власним бажанням) включати до складу витрат, пов'язаних з провадженням їх господарської діяльності, амортизаційні відрахування з відповідним веденням окремого обліку таких витрат. Амортизації підлягають: витрати на придбання основних засобів та нематеріальних активів. витрати на самостійне виготовлення основних засобів.

Відповідно довимог Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, платниками єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Єдиний внесок для фізичних осіб - підприємців. як обрали загальну систему оподаткування нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць. ) якому отримано дохід (прибуток).

Тобто, базою нарахування єдиного внеску для фізичних осіб - підприємців, які обрали загальну систему оподаткування без використання праці найманих працівників, є сума доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, але не менше за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток) та не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 11 ст. 8 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, для фізичних осіб-підприємців (крім тих які обрали спрощену систему оподаткування) єдиний внесок встановлюється у розмірі 34,7 % у разі бажання осіб, зазначених в абзаці першому цієї частини, брати участь на добровільних засадах у загальнообов'язковому державному соціальному страхуванні у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, єдиний внесок встановлюється у розмірі 36,6 % визначеної для цієї категорії осіб бази нарахування єдиного внеску суми доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб.

Судовим розглядом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 до податкових деклараціЙ про майновий стан і доходи (з додатками) за період з 01.01.2014 р. по 31.12.2016 р. до складу інших витрат, включаючи вартість виконаних робіт, наданих послуг, віднесено вартість отриманих робіт (послуг) на суму 1105221,07 грн. (без ПДВ), у т.ч. за 2014 рік у сумі 421915 грн., за 2015 рік у сумі 504416,00 грн. та за 2016 рік у сумі 178890,07 грн.

Первинні документи, що підтверджують здійснення придбання та використання робіт (послуг) при здійсненні фінансово-господарської діяльності на суму 983281,40 грн., а саме: видаткових накладних, актів виконаних робіт, що підтверджують здійснення операцій придбання ТМЦ (послуг); договорів (угод) на придбання ТМЦ (послуг), додаткових угод, що укладались до договорів, із змінами та доповнення; документів, що підтверджують транспортування (перевезення) товару (договори перевезення, транспортного експедирування та документи їх виконання (товарно-транспортні накладні тощо); документів, що підтверджують розрахунки з постачальниками (платіжні доручення, виписки, прибуткові та видаткові касові ордери, чеки РРО тощо) тощо, контролюючому органу не надані

Судовим розглядом встановлено, що позивачем до складу витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів , включено у графу "інші витрати": у 2011 році суми витрат по: придбанню дизельного пального у сумі 69114,18 грн.; придбанню комплекту аксесуарів для діагностики у сумі 50400 грн.; списанню залишків по складу на суму 272740,66 грн.; у 2015 році суми витрат по: придбанню дизельного пального у сумі 48301,71 грн.; придбанню основного засобу (верстак для інструменту) у сумі 10933 грн.; придбанню основного засобу (верстак) у сумі 19255,83 грн.; списанню залишків по складу на суму 178009 грн.; придбанню основних засобів (адаптер, набір перевірки, комплекту вимірювального) на суму 185443,61 грн.; у 2016 році суми витрат по: оренді приміщення на суму 30600 грн.; придбанню основних засобів (інструментів) на суму 107109,27 грн.

Також, згідно наданих позивачем пояснень, ним до складу витрат включено частину вартості основних засобів у сумі 235843,61 грн., у т.ч. у 2014 році у сумі 50400 грн. та у 2015 році у сумі 185443,61 грн., придбаних: 2014 р. - у ТОВ INTER CARS UKRAINE (30865632) придбано комплекти аксесуарів для діагностики, набір перевірки CRI-PIEZO, адаптера, шланги високого тиску, приладдя монтажне, прижимна плита, набір інструментів, комплект вимірювальний, стенд перевірки CR на суму 1108747,17грн. (без ПДВ); 2015 р. - у ТОВ Металеві меблі (31254699) придбано верстак для інструментів на суму 10933 грн. (без ПДВ); у Імпорт склад сервіс (38498055) придбано комплект верстатний та тумби на суму 19255,83грн. (без ПДВ); 2016р. - у ТОВ INTER CARS UKRAINE (30865632) придбано інструменти для паливних систем, гідравлічно-пневматичний прес на суму 163546,44грн. (без ПДВ). (з них фактичні витрати що відображено у звітності згідно наданої структури витрат платника становлять 107109,27 грн.).

ОСОБА_2 управління ДФС у Полтавській області № ФОП/П/2181/16-31-13-11-22 від 29.11.2017 р. зобов'язано надати у повному обсязі всі документи, що належать до предмета перевірки або пов'язані з ним та забезпечити надання для вивчення в ході перевірки оригінали наступних підтверджуючих господарську діяльність документів за період, що перевіряється: книгу (книги) обліку доходів та витрат підприємця за період з 01.01.2014 р. по 31.12.2016 р.; документи, що підтверджують виконання технічного обслуговування та ремонту транспортних засобів, акти приймання виконаних робіт, довідки про вартість виконаних робіт; документи, що підтверджують використання товарно-матеріальних цінностей для здійснення послуг технічного обслуговування та ремонту транспортних засобів, а саме акти списання матеріалів (форсунок, шайб, кілець, фільтрів); акти інвентаризації ТМЦ в періоді, що перевіряється, та результати такої інвентаризації, оформлені у відповідності до Інструкції по інвентаризації основних засобів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів і документів та розрахунків, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 02.09.14 року № 879, документи на підтвердження суми витрат у розмірі 1105221,07 грн. у т.ч. за 2014 р. у сумі 421915 грн., за 2015 р. у сумі 504416 грн. та за 2016 р. 178890,07 грн. задекларованих позивачем у додатках до декларацій про майновий стан і доходи графі Інші витрати.

Згідно акту № 2025/16-31-13-11-16/НОМЕР_6 від 13.12.2017 р. вищевказані документи позивачем до контролюючого органу не надані.

Відповідно до п. 44.6. ст. 44 Податкового кодексу України, у разі якщо до закінчення перевірки платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків час складення такої звітності.

Щодо віднесення позивачем до складу витрат вартості придбаного дизельного палива на суму 117415,89 грн. (без ПДВ), у т.ч. у 2014 році у сумі 69114,18 грн. та у 2015 році у сумі 48301,71 грн. суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Платником надано чеки на придбання дизельного палива на суму 127766,16 грн. (без ПДВ), у т.ч. у 2014 році у сумі 78086,96 грн. та у 2015 році у сумі 49679,20 грн., містять тільки такі реквізит назву продавця, адресу продавця, вартість одиниці виміру товар (послуги), найменування товару (послуги), загальну вартість придбаних товарів (отриманих послуг) у межах чека, дату (день, місяць, рік) та час (година, хвилина) проведення розрахункової операції, та не містять інформації про покупця дизпалива, у звязку з чим неможливо встановити хто саме купував це паливо та віднести його вартість до конкретного об'єкту витрат, (реєстр фіскальних чеків на придбання дизпалива в додатках до матеріалів перевірки).

Крім того, відсутні докази використання позивачем пального безпосередньо під час при здійснення ним фінансово-господарської діяльності, а саме: видаткових накладних, актів списання пального, товарно-транспортних накладних чи інших документів в яких зазначено кількість використаного пального.

Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що ФОП ОСОБА_1 не підтверджено використання у господарській діяльності дизельного пального, закупленого у ТОВ "Кремінь нафта" АЗС-2 по вул. Київська 62 м. Кременчук, на суму 117415,89 грн. (без ПДВ).

Також судовим розглядом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 включено до складу витрат вартість орендної плати у сумі 30600 грн. за 2016 рік.

Між ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_3 укладено договір оренди приміщення від 01.01.2014 р.. умовами якого встановлено, що ФОП ОСОБА_3 надає в оренду позивачу частину приміщення, за адресою м. Кременчук, вул. Чекалова, 180.

Проте, доказів оплати по вказаному договору позивачем не надано та не відображено у Податковому розрахунку сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма № lДФ) за 1-ІV кв. 2016 року.

Щодо включення до складу витрат залишків товарно-матеріальних цінностей у сумі 450749,66 грн., у т.ч. у 2014 році у сумі 272740,66 грн. та у 2015 році у сумі 178009 грн., суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

ФОП ОСОБА_1 пояснено, що залишки товарно-матеріальних цінностей складають: станом на 01.01.2014 р. - 452730,19 грн., станом на 01.01.2015 р. -179989,53 грн., станом на 01.01.2016 1980,53 грн., станом на 31.12.2016 р.- 44774,05 грн.

Проте, доказів. які підтверджують наявність залишків товарно-матеріальних цінностей станом на 01.01.2014 р. позивачем не надано.

Вартість запасних частин та комплектуючих (форсунки, стопи, розпилювачі, фільтри, клапани та інші) були включені до складу витрат безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів у попередніх періодах, про що свідчать задекларовані у додатках до декларацій про майновий стан і доходи за 2011 - 2013 роках суми вартості придбаних товарно-матеріальних цінностей, що реалізовані або використані у виробництві продукції.

Крім того, платником до складу інших витрат включені: за 2014 р. витрати на консультаційні послуги по взаємовідносинах з ТОВ Роберт Бош в розмірі 13122,40 грн. в тому числі і податок на додану вартість (вказані витрати підтверджені в сумі 10935,33 грн., різниця становить 2187,07 грн. - ПДВ); витрати на доступ до інформаційних ресурсів по взаємовідносинах з ТОВ Легіон-Автодата Україна в розмірі 8075 грн. в тому числі включено і податок на додану вартість (вказані витрати підтверджені в сумі 6729, 17 грн. без ПДВ, різниця складає 1345,83 грн. - ПДВ); витрати на програмне забезпечення в розмірі 1964,48 грн. по взаємовідносинам з ТОВ INTER CARS UKRAINE (30865632) в тому числі і податок на додану вартість (вказані витрати підтверджені в сумі 1637,07 грн., різниця становить 327,41 грн. - ПДВ); за 2016 р. на консультаційні послуги по взаємовідносинах з ТОВ Центр Сертифікації ключів в розмірі 108 грн. в тому числі включено і податок на додану вартість (вказані витрати підтверджені в сумі 90 грн, різниця 18 грн (ПДВ), платником включено до витрат суму 107 грн, різниця - 17 грн., витрати по взаємовідносинах з ТОВ РОБЕРТ БОШ ЛТД придбання наклейки для маркування форсунок в розмірі 13885 грн. в т.ч. ПДВ, сума без ПДВ становить 11571,83 грн. платником фактично включено до витрат 11571,08 грн, отже, різниця становить 75 коп.

В матеріалах справи відсутні акти виконаних робіт та платіжні документи, щодо взаємовідносинах з ТОВ РОБЕРТ БОШ ЛТД за 2016 рік в розмірі 7500 грн.

Відповідно до в п. 177.3 ст. 177 Податкового кодексу України, для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг).

Судовим розглядом встановлено, що позивачем до складу витрат по придбанню товарно - матеріальних цінностей, що реалізовані або використані у технічному обслуговуванні автомобілів, віднесено вартість придбаних товарів за 2016 рік у сумі 5022,58 грн., на підтвердження яких платником не надано видаткових накладних, актів виконаних робіт, що підтверджують здійснення операцій придбання ТМЦ; договорів (угод) на придбання ТМЦ, додаткових угод, що укладались до договорів, із змінами та доповнення; документів, що підтверджують транспортування (перевезення) товару (договори перевезення, транспортного експедирування та документи їх виконання (товарно-транспортні накладні тощо); документів, що підтверджують розрахунки з постачальниками (платіжні доручення, виписки, прибуткові та видаткові касові ордери, чеки РРО тощо) тощо.

Щодо допущення платником порушення п.п. 1.1, п.п. 1.2, п.п. 1.4, п.п. 1.5 п. 161 підрозділу 10 розділу ХХ Інші перехідні положення Податкового кодексу України, у результаті чого занижено податкове зобов'язання по військовому збору у сумі 8892,86 грн., у тому числі по періодам: за 2015 рік у сумі 6639,14 грн. та за 2016 рік у сумі 2253,72 грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 161 підрозділу 10 розділу ХХ Інші перехідні положення Податкового кодексу України, позивач є платником військового збору.

З 01.01.2015 р. згідно з пп. 1.1 п. 161 підрозділу 10 розділу ХХ Інші перехідні положення Податкового Кодексу України, підприємець нараховував та сплачував збір у розмірі 1,5% з чистого доходу нарахованого у податковій декларації про майновий стан та доходи у сумі 447,48 грн., а саме. за 2015 рік у сумі 219,24 грн. та за 2016 рік - 228,24 грн.

Перевіркою правильності визначення бази оподаткування військовим збором встановлено його заниження у сумі 8892,86 грн., а саме: в сумі 6639,14 грн. за 2015 рік та у сумі 2253,72 грн. за 2016 рік внаслідок неутримання та не перерахування військового збору від чистого оподатковуваного доходу, який позивач отримав у 2015 та 2016 роках, чим порушено п.п. 1.1, п.п. 1.2, п.п. 1.4, п.п. 1.5 п. 161підрозділу 10 розділу ХХ Інші перехідні положення Податкового Кодексу України.

Щодо порушення п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 11 ст. 8 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (в редакції, чинній у 2013-2015 роках) та п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 5 ст. 8 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (у редакції, чинній у 2016 році), у результаті чого занижено єдиний внесок у сумі 200224,20 грн., у тому числі по періодам: за 2013 рік у сумі 1319,99 грн., за 2014 рік у сумі 81148,32 грн., за 2015 рік у сумі 84701,31 грн. та за 2016 рік у сумі 33054,58 грн. суд зазначає наступне.

Перевіркою достовірності відображення у звітності сум доходу за період з 01.01.2011 по 30.06.2016 р. у сумі 70107 грн., отриманого від здійснення діяльності, що підлягає обкладенню, податком на доходи фізичних осіб, встановлено його заниження на загальну суму 988969,98 грн., у т.ч. за 2014 рік на суму 396112,75 грн., за 2015 рік на суму 442609,13 грн. та за 2016 рік на суму 150248,10 грн.

Перевіркою достовірності відображення у звітності сум доходу за 2011 2016 роки, отриманого від здійснення діяльності, на який нараховується єдиний внесок, встановлено його заниження всього у сумі 632004,10 грн., у тому числі за 2013 рік у сумі 3804 грн. по причині заниження чистого оподаткованого доходу, на який нараховується єдиний внсок та бази нарахування єдиного внеску за 2014 рік у сумі 233856 грн., за 2015 рік у сумі 244096 грн. та за 2016 рік у сумі 150248,10 грн.

Перевіркою правильності нарахування єдиного внеску у розмірі 23258,92 грн. із суми доходу, на який нараховується єдиний внесок у розмірі 34,7%, 01.01.2016 - 22%, задекларованого ФОП ОСОБА_1 за 2011 рік у сумі 3018,91 грн., за 2012 рік у сумі - 4542,92 грн., за 2013 рік у сумі 3480,77 грн., за 2014 рік у сумі 5071,80 грн., за 2015 рік у сумі 5293,88 грн. та за 2016 рік у сумі 1850,64 грн., встановлено його заниження у сумі 200224,20 грн., т.ч. за 2013 рік на суму 1319,99 грн. (34,7 % від 3804 грн.), за 2014 рік на суму 81148,32 грн. (34,7 % від 233856,00 грн), за 2015 рік на суму 54701,31 (34,7 % від 244096 грн.) та за 2016 рік на суму 33054,58 грн. (22 % від 150248,10 грн.).

Крім того, позивачем не надано Книги обліку доходів та витрат, які ведуть фізичні особи-підприємці, що здійснюють діяльність на загальній системі оподаткування за 2014-2016 роки. Тобто, облік доходів та витрат не вівся, що призвело до включення до декларацій про майновий стан і доходи за 2014 2016 роки неправдивих даних, чим порушено пп. 16.1.2 п. 16.1 ст. 16 п.177.10 податкового кодексу України.

Судовим розглядом встановлено, що позивач здійснював придбання товарно-матеріальних цінностей та послуг у фізичних осіб-підприємців ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, проте, в порушення вимог пп. б п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України не подав до контролюючого органу податковий розрахунок сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них доходу за 2 кв. 2014 року, 4 кв. 2015 року та 2 кв. 2016 року.

Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач при винесенні оскаржуваних рішень діяв на підставі чинного законодавства, у звязку з чим податкові повідомлення-рішення, вимога про сплату боргу, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування єдиного внеску обґрунтовані та не підлягають скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Таким чином, суд переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення відповідно до вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.09.2018 р. - без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 77, 243, 308, 316, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04.09.2018 року по справі № 816/1533/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. .

Головуючий суддя ОСОБА_7
Судді ОСОБА_8 ОСОБА_9
Повний текст постанови складено 01.04.2019 року