Справа № 520/720/19
Суддя: Супрун Ю.О.
Дата ухвалення: 2019-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

21 березня 2019 р. Справа № 520/720/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Супруна Ю.О.,

при секретарі судового засідання - Вязьмітіновій Т.В.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Константа М" (61072, м. Харків, вул. 23 Серпня, 20-А, оф. 13, ) до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46, ) про скасування податкових-повідомлень рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "КОНСТАНТА М" (надалі за текстом - ТОВ КОНСТАНТА М, позивач) звернулося до суду з позовом до Головного управління ДФС у Харківській області (надалі за текстом - ГУ ДФС у Харківській області, відповідач) про скасування податкових повідомлень-рішень №1 від 07.09.2018 року, №1 від 07.09.2018 року, №1 від 07.09.2018 року, №1 від 07.09.2018 року.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що спірні податкові повідомлення-рішення ґрунтується на помилкових судженнях суб'єкта владних повноважень, що викладені в акті перевірки № 3331/20-40-14-01-08/37092516 від 16.08.2018 року.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 29 січня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу у підготовчому засіданні.

04.02.2019 року представником позивача було подано заяву про зміну предмету позову, відповідно до якої він просить суд розглянути змінені позовні вимоги в наступній редакції: скасувати податкові повідомлення-рішення №1 від 07.09.2018 року, №1 від 07.09.2018 року, №1 від 07.09.2018 року, №1 від 06.12.2018 року.

На виконання ухвали суду від 29 січня 2019 р., відповідачем було подано відзив на позовну заяву, а, згодом відзив на позовну заяву з урахуванням зміненого предмету позову, в яких відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував.

28.02.2018р. представник позивача надав до Харківського окружного адміністративного суду відповідь на відзив.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві та наданих усних пояснень та з урахуванням зміненого предмета позову, просив позов задовольнити.

Представник відповідача позов не визнав з підстав, викладених у відзиві на позов та, відповідно, його усних пояснень.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи та зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з таких підстав та мотивів.

В ході проведення документальної планової виїзної перевірки ГУ ДФС у Харківській області було складено акт перевірки від 16.08.2018 року № 3331/20-40-14-01-08/37092516 про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ «КОНСТАНТА М» податковий номер 37092516, з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2015 року по 31.03.2018 року, валютного - за період з 01.01.2015 року по 31.03.2018 року, єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 року по 31.03.2018 року, яким встановлені порушення допущені позивачем, а саме:

1) п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суму податкових зобовязань по податку на прибуток всього в сумі 2456762 грн., в тому числі за 2015 рік на суму 73926 грн., за 1 квартал 2016 року на суму 29367 грн., за 2 квартал 2016 року на суму 25823 грн., за 3 квартал 2016 року на суму 590447 грн., за 4 квартал 2016 року на суму 1571587 грн., за 1 кварталі 2017 року на суму 45571 грн., за 2 квартал 2017 року на суму 32455 грн., за 3 квартал 2017 року на суму 46418 грн., за 4 квартал 2017 року на суму 22605 грн., за 1 кварталі 2018 року на суму 18563 грн.;

2) п. 185.1 ст. 185, п. 1871 ст. 187, п.п. 192.1.2 п. 192.1 ст. 192, п. 198.1, 198.3 п.п. г) п. 198.5, п. 198.6 ст. 198, п. 208.2. ст. 208 з урахуванням п. 185.1. ст. 185, п. 186.3. ст. 186 Податкового кодексу України в результаті чого підприємством занижено суму податкових зобовязань з податку на додану вартість в сумі 2634333 грн., в т. ч. у серпні 2016 року в сумі 122863 грн., у вересні 2016 року в сумі 1065900 грн., у жовтні 2016 року в сумі 717961 грн., у грудні 2016 року в сумі 358749 грн., у лютому 2017 року в сумі 433 грн., у червні 2017 року в сумі 368427 грн.

3) п.п. 213.1.12 п. 213.1 ст. 213 Податкового кодексу України, в результаті чого підприємством занижено суму податкових зобовязань з акцизного податку всього в сумі 2242552 грн., в тому числі у серпні 2016 року в сумі 284576 грн., у вересні 2016 року в сумі 285388 грн., у жовтні 2016 року в сумі 1368245 грн., у грудні 2016 року в сумі 304343 грн..

4) п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого порушено терміни реєстрації податкових накладних та розрахунку коригування до податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних, а саме: встановлено порушення терміну реєстрації до 15 календарних днів на суму ПДВ 39,91 грн..

5) п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого підприємство не складало не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і не зареєструвало зведену податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму товарів, які використано в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку, а саме: за березень 2017 року, за червень 2017 року на суму ПДВ 368427,00 грн..

6) п. 231.6 ст. 231 Податкового кодексу України, в результаті чого порушено терміни реєстрації акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, а саме: встановлено порушення терміну реєстрації до 15 календарних днів на суму акцизного податку 148,43 грн.

7) п.п. 176.2 «б» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, в довідці за формою № 1-ДФ про суми нарахованого (сплаченого) доходу на користь платника податку, та сум утриманого з них податку за ІІ-ІІІ квартали 2015 року, ІІІ-ІV квартали 2016 року, ІІ-ІІІ квартали 2017 року не відображені суми поворотної фінансової допомоги за ознакою доходу « 153», «Основна сума поворотної фінансової допомоги, наданої платником податку іншим особам, яка повертається йому, основна сума поворотної фінансової допомоги, що отримується платником податку (підпункт 165.1.31 пункту 165.1 статті 165 розділу ІV Кодексу)».

На підставі зазначеного акта перевірки відповідачем було винесено податкові повідомлення-рішення №1 від 07.09.2018 року, №1 від 07.09.2018 року, №1 від 07.09.2018 року, №1 від 07.09.2018 року, №1 від 07.09.2018 року, №1 від 07.09.2018 року, №7 від 07.09.2018 року.

Не погодившись з окремими податковими повідомленнями-рішеннями, 28 вересня 2018 року позивач звернувся до Державної фіскальної служби України зі скаргою про скасування податкових повідомлень-рішень №1 від 07.09.2018 р., №1 від 07.09.2018 року, №1 від 07.09.2018 року, №1 від 07.09.2018 року, №1 від 07.09.2018 року.

28 грудня 2018 року позивач отримав рішення про результати розгляду скарги №38576/6/99-99-11-04-01-25 від 28.11.2018 року, згідно з яким Державна фіскальна служба України: скасувала податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Харківській області від 07.09.2018 за №1; скасувала податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Харківській області від 07.09.2018 за №1 (ПДВ) в частині визначення податкових зобовязань внаслідок висновку щодо порушень внаслідок взаємовідносин із ТОВ «Янатар», а також відносно використання товарів - збірних будівельних конструкцій у червні 2017 року та у відповідній частині були застосовані штрафні санкції, а в іншій частині вищевказані податкові повідомлення-рішення були залишені без змін. Також без змін були залишені податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Харківській області №1 від 07.09.2018 року, №1 від 07.09.2018 року, №1 від 07.09.2018 року. Скаргу позивача, відповідно, було задоволено частково. У звязку з частковим задоволенням скарги платника податків відповідачем замість податкового повідомлення-рішення №1 від 07.09.2018 року за було винесено податкове повідомлення-рішення №1 від 06.12.2018 року.

Податковим повідомленням-рішенням №1 від 07.09.2018р., позивачу донараховано податок на прибуток в сумі 2456762 грн., а також штраф у розмірі 595709,25 грн.. Донарахована сума податку на прибуток складається з сум донарахування: 2001063,86 грн. у звязку з встановленими порушеннями податкового законодавства при купівлі дизельного палива та бензину А-92 у ТОВ НАДЕЖДА ТРЕЙД, 164659,08 грн., у звязку з встановленими порушеннями податкового законодавства при співпраці з ФОП ОСОБА_3 з питань отримання від нього транспортно-експедиційних послуг та 291038,68 грн., у звязку з встановленими порушеннями податкового законодавства при співпраці з ФОП ОСОБА_3, з питань технічного обслуговування транспортних засобів.

Податковим повідомленням-рішенням №1 від 06.12.2018 року позивачу було донараховано податок на додану вартість у сумі 2265906 грн., а також штраф у розмірі 566476,50 грн. Донарахована сума податку на додану вартість складається з сум донарахування: 2223404,86 грн. у звязку з встановленими порушеннями податкового законодавства при купівлі дизельного палива та бензину А-92 у ТОВ НАДЕЖДА ТРЕЙД, та 42502 грн., у звязку з встановленими порушеннями податкового законодавства при отриманні експедиторських послуг від експедиторської фірми - нерезидента України OU DLV SERVICE.

Податковим повідомленням-рішенням № 1 від 07.09.2018 року позивачу було донараховано акцизний податок у сумі 2242552 грн., а також штраф у розмірі 560638 грн., у звязку із встановленими порушеннями податкового законодавства при купівлі дизельного палива та бензину А-92 у ТОВ НАДЕЖДА ТРЕЙД.

Податковим повідомленням-рішенням №1 від 07.09.2018 року позивачу було донараховано штраф у розмірі 148,83 грн., у звязку із встановленими порушеннями при сплаті позивачем акцизного податку.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених субєктом владних повноважень в основу спірного правового акту індивідуальної дії, а також суджень субєкта владних повноважень, викладених в акті від 16.08.2018 року № 3331/20-40-14-01-08/37092516 на відповідність вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, суд зазначає наступне:

При винесенні оскаржуваного податкового повідомлення-рішення №1 від 07.09.2018р. відповідач виходив з того, що Пятим слідчим відділом управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 003026 від 25.10.2016 року за фактом вчинення службовими особами ТОВ ЄВРОСТАНДАРТ-АВТОГАЗ, ТОВ РІЗАЛТ-НАФТОПРОДУКТИ, ТОВ НАДЕЖДА ТРЕЙД, ПП КОМПАНІЯ НАДЕЖДА, ТОВ СОЮЗ 2000, ТОВ НВП ДІН ЛТД, ВЦ 10 ХІММОТОЛОГІЧНИЙ ЦЕНТР, ТОВ ІНСПЕКТОРАТ УКРАЇНА кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364-1, ч.1. ст. 366 КК України та з того, що в рамках відповідного досудового розслідування було встановлено те, що посадові особи вищеназваних субєктів господарювання, вступивши в змову з вищеназваними органами сертифікації організували схему імпорту з Республіки Білорусь недоброякісних нафтопродуктів шляхом внесення в офіційні документи (сертифікати відповідності, протоколи випробувань, тощо) недостовірних відомостей щодо їх походження.

Виходячи з наведеного, відповідач дійшов висновку про те, що ТОВ КОНСТАНТА М в порушення п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України занизило суму доходів всього на 11117021 грн., та, відповідно, не сплатило до державного бюджету України податок на прибуток у розмірі 2001063,86 грн..

Не погоджуючись з позицією відповідача позивач наполягав на тому, що у випадку, коли будь-яка кримінальна справа перебуває на стадії досудового розслідування, жоден факт, з'ясований при його проведенні, не може вважатися встановленим, оскільки в Україні діє презумпція невинуватості, а слідчі дуже часто роблять помилки при проведенні слідчих дій та/або роблять невірні висновки з встановлених фактів.

Також позивач повідомив про наявність судової практики, зокрема, постанови Верховного Суду по справі № 818/1249/17, згідно з якою посилання податкового органу на факт порушення кримінальної справи відносно контрагентів позивача на підтвердження безтоварності господарських операцій є помилковим, оскільки сам по собі факт порушення кримінальної справи не може служити належним доказом фіктивності спірних господарських операції та не тягне за собою правових наслідків для позивача.

При розгляді справи представник відповідача підтвердив, що станом на дату розгляду справи вищевказане кримінальне провадження все ще знаходиться на стадії досудового розслідування, та пояснив, що не має можливості надати суду документи з цього кримінального провадження, якими б підтверджувались вказані факти підробки документів.

Також з боку відповідача не було надано жодних додаткових доказів на підтвердження того факту, що які-небудь товари безоплатно отримувались позивачем.

Вирішуючи відповідне спірне питання, суд виходить з наступного. Позивач, в доведення факту реальності здійснення ним господарських операцій з контрагентом ТОВ НАДЕЖДА ТРЕЙД, надав суду письмові докази, серед яких: прибуткові документи від ТОВ НАДЕЖДА ТРЕЙД (договори та додаткові угоди до них, заявки на поставку нафтопродуктів, прибуткові накладні, паспорти та сертифікати якості, товарно-транспортні накладні, банківські виписки, листування з постачальником), первинні документи з відвантаження товару, отриманого від постачальника (господарські договори, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, довіреності), а також податкові накладні, квитанції про реєстрацію податкових накладних, розрахунки коригування до податкових накладних, квитанції про реєстрацію розрахунків коригування до податкових накладних, акцизні накладні, квитанції про реєстрацію акцизних накладних.

Вказані вище документи свідчать про реальність здійснення позивачем як операцій з придбання у ТОВ НАДЕЖДА ТРЕЙД бензину А-92 та палива дизельного, так і про реальність господарських операцій з їх подальшого продажу іншим субєктам господарювання.

Відповідно до ст. 4 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні бухгалтерський облік та фінансова звітність ґрунтуються, зокрема, на принципі превалювання сутності над формою, у відповідності до якого господарські операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми. При проведенні податкової перевірки податковий орган мав не тільки право, а й обовязок зясувати які саме відносини мали місце між позивачем та його контрагентами та надати їм належну правову оцінку. У разі, якщо субєкт господарювання отримує товари на оплатній основі - такі товари за жодних обставин не можуть вважатися безоплатно отриманими з усіма відповідними обліковими та податковими наслідками.

У постанові 804/976/16 Верховного суду вказується про те, що сама собою наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій та відмови у формуванні податкового кредиту, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів і зобовязань, власному капіталі підприємства у звязку з його господарською діяльністю.

Відповідно до статті 77 КАС України за загальним правилом кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції, тощо.

Факти подання до органів сертифікації недостовірних відомостей щодо походження імпортної продукції (нафтопродуктів), навіть у випадку їх належного встановлення в рамках відповідного кримінального провадження, можуть свідчити лише про наявність недостовірних відомостей в документах щодо сертифікації нафтопродуктів, але при цьому не спростовують правове значення усіх інших первинних документів у своїй сукупності та реальність відповідних господарських операцій, здійснених позивачем.

Враховуючи викладене висновки відповідача про безоплатне отримання позивачем товарів від ТОВ НАДЕЖДА ТРЕЙД не підтверджені належними та допустимими доказами, є помилковими та такими, що повністю спростовуються письмовими доказами, наданими позивачем.

Отже, помилковим є й висновок відповідача про заниження позивачем задекларованої ним суми доходів на 11117021 грн., та, відповідно, податку на прибуток на суму 2001063,86 грн..

Відносно порушень позивачем податкового законодавства при співпраці позивача з ФОП ОСОБА_3, щодо формування операційних витрат за період 2016-2017 роки за рахунок транспортно-експедиційних послуг загальною вартістю 914772,60 грн..

Позивач вважає неправомірним донарахування йому з боку податкового органу податку на прибуток у розмірі 164659,08 грн., мотивуючи це тим, що протягом 2016-2017 років він постійно співпрацював з ФОП ОСОБА_3, з питань організації перевезень нафтопродуктів, та який дійсно надавав позивачеві за його заявками транспортно-експедиційні послуги, а також тим, що усі відповідні відносини були належним чином оформлені шляхом складання первинної договірної та бухгалтерської документації.

Відповідач з такою позицією позивача не погодився, вказував, що донарахування податку на прибуток у розмірі 164659,08 грн., було зроблено ним правомірно. Свою позицію відповідач обґрунтовує тим, що до перевірки не було надано заявки на перевезення вантажу із зазначенням виду та найменування вантажу, пункти відправлення та призначення вантажу, маршрут та вид транспорту.

Також відповідач вказував, що ФОП ОСОБА_3, є одночасно працівником ТОВ КОНСТАНТА М на посаді водія транспортних засобів в режимі неповного робочого часу, а також те, що він, як ФОП, додатково надає ТОВ КОНСТАНТА М послуги з технічного обслуговування та ремонту транспортних засобів.

Додатково відповідач вказував про те, що відповідно до ст. 8 Закону України Про перевезення небезпечних вантажів перевізник небезпечних вантажів зобовязаний: у разі дорожнього перевезення розробити та погодити з органами Національної поліції маршрути і режими перевезення небезпечних вантажів, стверджуючи, що відсутність дозволу та погодження маршруту додатково спростовують дійсність та фактичність взаємовідносин ТОВ КОНСТАНТА М з ФОП ОСОБА_3, та доводять правомірність висновків акту перевірки та донарахувань.

Відповідач зазначає, що перевіркою не було встановлено наявність розумних економічних або інших причин (ділової мети) придбання ТОВ КОНСТАНТА М вищезазначених транспортно-експедиційних послуг, тобто ФОП ОСОБА_3 фактично не здійснював транспортно-експедиційних послуг, а оформляв документи лише для формування необґрунтованої податкової вигоди у ТОВ КОНСТАНТА М.

Розглядаючи відповідне питання, суд встановив наступне.

14.04.2016 року між ТОВ КОНСТАНТА М та ФОП ОСОБА_3 було укладено договір на транспортно-експедиційне обслуговування.

У відповідності до його умов ФОП ОСОБА_3, був зобовязаний за плату та за рахунок клієнта (ТОВ КОНСТАНТА М) надавати йому послуги, повязані з перевезенням вантажів клієнта, а саме здійснювати роботи, повязані з прийманням у вантажовідправників звантажених автомобільних транспортних засобів та перевезенням вантажів.

Термін дії, вказаний в тексті договору (до 31.12.2014 року), представник позивача пояснив тим, що при укладенні договору сторони мали на меті укласти договір терміном дії до 31.12.2016 року, але відбулася технічна помилка, у звязку з чим термін дії договору було вказано невірно.

Відносно наявності причин у експедиційному супроводженні вантажу позивач вказує, що перевезення небезпечних вантажів є складним видом перевезень вантажу, який потребує підвищених заходів безпеки, зокрема, необхідності в одночасному супроводженні небезпечного вантажу щонайменше двома особами: водієм транспортного засобу та експедитором. Також представник позивача пояснив, що за весь період його співпраці з ФОП ОСОБА_3 тільки одного разу (22.07.2016 року) вантаж було доставлено особисто ОСОБА_3, оскільки саме в цей день він не мав змоги організувати додатковий супровід вантажу з боку його ділового партнера ТОВ ВІЗІТ-ТРАНС, яке також надає експедиторські послуги, діючи на замовлення ФОП ОСОБА_3 на підставі укладеного між ними договору. Безпосередньо в судовому засіданні були досліджені технічні можливості ФОП ОСОБА_3 виконати обсяг робіт, який був описаний в акті перевірки, а представник позивача надав пояснення щодо того, яким саме чином вони були здійснені в ті дні, відносно яких це ставилось під сумнів представником відповідача. Також представник позивача наголошував на тому, що хоча договір транспортно-експедиційного обслуговування було укладено особисто з ФОП ОСОБА_3, відповідним договором передбачалось право експедитора виконувати зобовязання зокрема шляхом залучення третіх осіб, що підтверджується п. 7.4 укладеного між ними договору.

На підтвердження реальності господарських операцій щодо отримання позивачем експедиторських послуг від ФОП ОСОБА_3, ним було надано відповідну первинну документацію, серед іншого копії договору та додаткової угоди і додатків, копії актів наданих послуг, реєстрів здійснених перевезень, заявок на транспортно-експедиційне обслуговування, та наказу про прийняття експедитора, іншу бухгалтерську документацію. В судовому засіданні додатково були надані копії свідоцтв про допущення транспортних засобів для перевезення, отримані позивачем на власний автотранспорт, що були видані Відділом автомобільної технічної інспекції УДАІ ГУМВС України в Харківській області.

В той же час відповідачем не було надано додаткових доказів в обґрунтування власної позиції, зокрема, не було надано доказів звернення до ФОП ОСОБА_3, за отриманням від нього пояснень щодо фактичних обставин надання ним транспортно-експедиційних послуг, актів перевірки його як платника податків, чи будь-яких інших.

Враховуючи таке, суд приходить до висновку щодо недоведеності з боку відповідача висновків акту перевірки відносно нереальності відповідних господарських правовідносин між позивачем та ФОП ОСОБА_3, а, відповідно, вважає відсутніми правові підстави донарахування позивачеві податку на прибуток у розмірі 164659,08 грн..

Відносно порушень позивачем податкового законодавства при співпраці позивача з ФОП ОСОБА_3, щодо формування операційних витрат за період 2016-2017 роки за рахунок послуг з технічного обслуговування транспортних засобів у сумі 1616881,55 грн., та донарахування податку на прибуток у сумі 291038,68 грн..

Відповідач вказує, що за результатами проведеної перевірки шляхом аналізу первинних документів він дійшов висновку про неможливість виконання ФОП ОСОБА_3, вказаного в документах фактичного обсягу робіт з технічного обслуговування, а отже вважає, що відповідні роботи не виконувались, а понесені у звязку з цим витрати віднесені позивачем до складу витрат неправомірно.

На підтвердження цього відповідач зазначає, що ФОП ОСОБА_3 не мав необхідних трудових ресурсів, оскільки не мав найманих співробітників, та, відповідно, ставить під сумнів виконання відповідної кількості робіт виходячи з їх характеру та обсягу.

В наданому суду відзиві на позов відповідач зазначає, що позивачем при проведенні перевірки не було надано первинну документацію, а саме: наряди-замовлення, акти передавання-приймання колісних транспортних засобів, його складових частин (систем) для надання послуг з технічного обслуговування і ремонту, гарантійні талони з зазначенням всієї інформації, яка повинна бути відповідно до наказу № 615 від 28.11.2014 року Про затвердження правил надання послуг з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів.

Заперечуючи проти позиції відповідача, позивач надав суду письмові докази, а саме первинні документи (договір підряду №14/4 на технічне обслуговування та ремонт транспортних засобів від 14.04.2014 року, актів надання послуг (робіт), специфікацій до актів надання послуг (робіт), копії дефектних відомостей, копії заявок від замовника, копії протоколів погодження договірної ціни на виконання ремонтних робіт, копії розпоряджень про тимчасове виведення автомобілів, копії актів приймання-передачі ТЗЗ, копії актів приймання-здачі відремонтованих обєктів, копії банківських виписок, копії актів приймання-передачі інструментів і обладнання, копію трудової книжки ОСОБА_3, копії договорів оренди, копії видаткових накладних, які підтверджують право власності на інструменти та обладнання, передані ФОП ОСОБА_3, та його фах.

Представник позивача пояснив, що усі роботи, виконання яких підтверджується наданою документацією, реально виконувались, а виконання відповідних робіт забезпечувало можливість нормальної експлуатації транспортних засобів позивача.

Також в матеріалах справи наявні копії фотоматеріалів, на яких міститься зображення ремонтних боксів, в яких фактично здійснювались роботи з технічного обслуговування транспортних засобів, які знаходяться за адресою м. Харків, вул. Чуваська, 8, та орендуються ФОП ОСОБА_3, в рамках здійснення ним його підприємницької діяльності.

Згідно з поясненнями, наданими представником позивача в судовому засіданні, випадків, коли транспортні засоби одночасно ремонтувались і здійснювали перевезення не було, хоча в деяких випадках транспортний засіб міг передаватися на технічне обслуговування в день, коли ним здійснювались перевезення, а ФОП ОСОБА_3, має необхідну кваліфікацію, приміщення та обладнання, які дозволяють йому виконувати всі необхідні роботи з технічного обслуговування, що підтверджується наданими позивачем доказами.

Вивчення відповідного питання судом привело до висновку, що докази, надані з боку позивача свідчать про можливість виконання ФОП ОСОБА_3, робіт з технічного обслуговування його транспортних засобів та не спростовуються жодними доказами, наданими стороною відповідача.

Висновки про неможливість виконання певного обсягу робіт за певний проміжок часу не ґрунтуються на точних розрахунках, які мав би здійснити відповідач в обґрунтування власної позиції з урахуванням нормогодин, встановлених для виконання відповідних робіт, а отже є припущенням відповідача, здійсненним при проведенні ним податкової перевірки платника податків.

Згідно з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові № 2-а17524/12/2670 від 12.03.2019 року, податковий орган зобовязаний надати докази на підтвердження того, що фактичне виконання укладених договорів не відбулось, а припущення податкового органу, що не підтверджені належними та допустимими доказами не можуть прийматися судом до уваги.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку про помилковість рішення відповідача про заниження позивачем задекларованої ним суми доходів на 1616881,55 грн., та, відповідно, податку на прибуток на суму 291038,68 грн..

Відносно правомірності винесення податковим органом повідомлення-рішення №1 від 06.12.2018 р., суд зазначає наступне.

Донарахування позивачеві податку на додану вартість у сумі 2265906 грн., складається з сум донарахування 2223404 грн. у звязку з встановленими порушеннями податкового законодавства при купівлі дизельного палива та бензину А-92 у ТОВ НАДЕЖДА ТРЕЙД та 42502 грн., у звязку з встановленими порушеннями податкового законодавства при отриманні експедиторських послуг від експедиторської фірми - нерезидента України OU DLV SERVICE.

При цьому донарахування податку на додану вартість у сумі 2265906 грн. було здійснено з тих самих підстав, що й донарахування податку на прибуток, а, відповідно, й висновки суду відносно неправомірності такого донарахування, здійсненого відповідачем, є тотожними вказаним вище.

Відносно донарахування позивачеві податку на додану вартість у сумі 42502 грн. суд встановив наступне. Відповідно до договору про надання транспортно-експедиційних послуг №07 від 14.11.16 року та Акту виконаних робіт до нього нерезидент-експедитор здійснив доставку товару за маршрутом Alajarvi, Finland - Харків, Україна загальною вартістю 7600 євро, що за курсом НБУ станом на 06.12.2016 р., відповідало сумі 212508,37 грн., та стало базисом для донарахування ПДВ за результатами перевірки.

Відповідачем було здійснено донарахування позивачу податку на додану вартість у сумі 42502 грн., у звязку з отриманням позивачем транспортно-експедиційних послуг від нерезидента OU DLV SERVICE. Позивач підтверджує, що він мав обовязок нарахувати відповідну суму податкових зобовязань, але при цьому наголошує, що одночасно мав також і право у тому ж самому податковому періоді скористатися податковим кредитом на аналогічну суму - 42502 грн..

У випадку надання транспортно-експедиторських послуг, послуг перевезення чи інших допоміжних у транспортній діяльності послуг нерезидентами України необхідно враховувати правила оподаткування, встановлені статтею 208 Кодексу.

Так, статтею 208 Кодексу визначено, що при отриманні послуг на митній території України від нерезидента, їх отримувач повинен нарахувати ПДВ за основною ставкою на базу оподаткування, визначену згідно з пунктом 190.2 статті 190 Кодексу. Сума нарахованого ПДВ включається до складу податкових зобов'язань податкової декларації з ПДВ за відповідний звітний період.

При цьому отримувач послуг - платник ПДВ у порядку, визначеному статтею 201 Кодексу, складає податкову накладну із зазначенням суми нарахованого ним податку, яка є підставою для віднесення сум ПДВ до податкового кредиту у встановленому порядку. Якщо отримувача послуг не зареєстровано як платника ПДВ, то податкова накладна не виписується. Форма розрахунку податкових зобов'язань такого отримувача послуг затверджена у вигляді додатка до податкової декларації з ПДВ.

Висновок позивача про те, що у податкового органу відсутні підстави донарахування податку на додану вартість у випадку, коли одночасно з виникненням податкових зобовязань виникає право на податковий кредит, відповідають вищевказаним положенням податкового законодавства України, підтверджуються доказами, що є в матеріалах справи та не спростовані Відповідачем.

Враховуючи викладене, суд вбачає підстави для скасування податкового повідомлення-рішення №1 від 06.12.2018 року.

Відносно правомірності винесення податковим органом повідомлення-рішення №1 від 07.09.2018 року суд зазначає наступне.

Донарахування позивачеві акцизного податку у сумі 2242552 грн., а також штрафу у розмірі 560638 грн. відбулося у звязку із встановленими податковим органом порушеннями податкового законодавства при купівлі дизельного палива та бензину А-92 у ТОВ НАДЕЖДА ТРЕЙД. Таке донарахування акцизного податку було здійснено з тих самих підстав, що й донарахування податку на прибуток, а, відповідно, й висновки суду відносно неправомірності такого донарахування, здійсненого відповідачем, є тотожними вказаним вище.

Відносно правомірності винесення податковим органом повідомлення-рішення №1 від 07.09.2018 року.

Відповідач вказує, що позивачеві було донараховано штраф у розмірі 148,83 грн., у звязку із встановленими порушеннями при сплаті позивачем акцизного податку.

26.04.2016 року було поставлено на адресу ПП «СЛОБОЖАНСЬКІ РЕСУРСИ» паливо дизельне ДТ-З-К5, сорт F у кількості 2617,16 л. при температурі 15*С на загальну суму 38431,80 грн. в тому числі ПДВ. Укладена угода була належним чином оподаткована акцизним податком, але 10.05.2016 року при реєстрації акцизної накладної № 156 була допущена помилка, а саме акцизна накладна була датована 20.04.2016 року, замість вірної дати - 26.04.2016 року. Після цього помилка була виправлена шляхом подання розрахунку коригування до акцизної накладної № 157, який було подано в той же день. Та вже після цього в той самий день - 10.05.2016 року, була зареєстрована правильна акцизна накладна від 26.04.2016 року на ту ж саму товарну партію, але вже за новим номером №158.

Пояснення представника позивача підтверджуються первинними документами, що долучені ним до адміністративного позову (копіями договору, видаткової накладної, товарно-транспортної накладної, довіреності, акцизних накладних та квитанцій до них, та розрахунку коригування). Дані фактичні обставини не спростовані поясненнями та/або письмовими доказами з боку відповідача, що дає суду підстави прийти до висновку про наявність підстав для скасування відповідного податкового повідомлення-рішення.

У звязку з наведеним суд зазначає, що відповідно до приписів ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Також суд враховує, що будь-яке рішення чи дії субєкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні обєктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням викладеного, перевіривши оскаржувані в даній справі рішення контролюючого органу, що були прийняті за наслідками податкової перевірки позивача, суд доходить висновку про їх невідповідність приписам чинного законодавства та дійсним обставинами справи, у зв'язку з чим задовольняє позовні вимоги в повному обсязі та скасовує податкові повідомлення-рішення №1 від 07.09.2018 року, №1 від 07.09.2018 року, №1 від 07.09.2018 року, №1 від 06.12.2018 року.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 13, 14, 139, 241, 243, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Константа М" (61072, м. Харків, вул. 23 Серпня, 20-А, оф. 13, ) до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46, ) про скасування податкових-повідомлень рішень - задовольнити в повному обсязі.

Скасувати податкові повідомлення-рішення № 1 від 07.09.2018 року, №1 від 07.09.2018 року, № 1 від 07.09.2018 року, № 1 від 06.12.2018 року.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Константа М" (61072, м. Харків, вул. 23 Серпня, 20-А, оф. 13, ) сплачену суму судового збору в розмірі 19210 (дев'ятнадцять тисяч двісті десять) гривень 00 копійок, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області (код 39599198, 61057, вул. Пушкінська, 46).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 01 квітня 2019 року.

Суддя Ю.О. Супрун