Справа № 826/12809/17
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2019-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

21 березня 2019 року № 826/12809/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Катющенка В.П., за участю секретаря судового засідання Скидан С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до проУповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства Банк Національний Кредит" Волкова Олександра Юрійовича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб визнання протиправною відмови та зобов'язання вчинити дії,

за участю:

від позивача - ОСОБА_4;

від відповідача (Уповноважена особа) - Мірошник С.Б.;

від відповідача (Фонд) - не з'явився

В С Т А Н О В И В:

06.10.2017 до Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов ОСОБА_1, у якому останній просив суд:

- визнати протиправною відмову Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства "Банк Національний Кредит", яким на момент відмови був ОСОБА_6, щодо включення ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів;

- зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства "Банк Національний Кредит" Брайка Станіслава Анатолійовича внести додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, стосовно гарантованої суми у розмірі 149999,00 грн;

- зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб скласти та затвердити зміни та доповнення до Загального реєстру вкладників Публічного акціонерного товариства "Банк Національний Кредит", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, шляхом внесення суми гарантованої виплати у розмірі 149999,00 грн, що належать до виплати ОСОБА_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між останнім та ПАТ "Банк Національний Кредит" було укладено договір про надання платіжної картки № ZР-16999, на підставі якого позивачеві був відкритий банківський рахунок. 04.06.2015 позивач здійснив поповнення свого карткового рахунку на 149999,00 грн. Разом з цим, з 05.06.2016 в ПАТ "Банк Національний Кредит" було запроваджено тимчасову адміністрацію. Позивач стверджує, що залишок коштів на його рахунку був розподілений наступним чином: 28010,62 грн - відшкодовано в межах гарантованої суми, а 148498,71 грн - включено до реєстру акцептованих вимог кредиторів. На переконання позивача, в межах гарантованої суми відповідач повинен був відшкодувати всі кошти, які перебували на рахунку позивача. При цьому, доводи відповідача, що позивач самостійно звертався з заявою про включення його кредиторських вимог до четвертої черги не відповідає дійсності, позаяк з такою заявою позивач звертався до банку як директор ТОВ "ОСВ Практик". Стверджує, що звертався до відповідача з заявою про включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, стосовно гарантованої суми у розмірі 149999,00 грн, проте останній протиправно відмовив у задоволенні заяви.

Ухвалою суду від 11.10.2017, залишеною без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2018, позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу на підставі пункту 4 частини третьої статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ухвали Верховного Суду від 15.08.2018 скасовано ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.10.2017 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2018 у справі № 826/12809/17 та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду 20.09.2018 адміністративну справу № 826/12809/17 передано судді Катющенку В.П.

Ухвалою суду від 24.09.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі № 826/12809/17 та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження у підготовче засідання на 30.10.2018.

29.10.2018 представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_8 подала до суду відзив на позовну заяву, у якому остання просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Пояснила, що Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб лише затверджує Загальний реєстр виключно на підставі Переліку вкладників, складеного та наданого Уповноваженою особою. Зазначила, що позивача було включено Уповноваженою особою до Переліку вкладників на суму 28010,62 грн. Вказана інформація була внесена до Загального реєстру. 06.10.2015 позивачем було отримано вказану суму у відділенні банка-агента ПАТ "Альфа-Банк". Враховуючи, що від Уповноваженої особи не надходило додаткової інформації щодо позивача, вважає безпідставними заявлені вимоги до Фонду.

30.10.2018 представником Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Національний Кредит" Мірошником С.Б. подано до суду клопотання про доручення до матеріалів справи копій заяви про включення до реєстру кредиторів фізичної особи; експрес-накладної; конверта.

У підготовчому судовому засіданні 30.10.2018 ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, допущено процесуальне правонаступництво у справі відповідача - Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства "Банк Національний Кредит" Брайка Станіслава Анатолійовича на Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства "Банк Національний Кредит" Волкова Олександра Юрійовича, відкладено підготовче засідання на 29.11.2018.

15.11.2018 представником позивача ОСОБА_4 подано до суду відповідь на відзив, у якому просить суд задовольнити позовні вимоги. Зазначив, що протиправна бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб виникла внаслідок відмови Уповноваженої особи у поданні до Фонду додаткової інформації щодо включення позивача до переліку осіб, що мають право на відшкодування суми за вкладом у банку в розмірі 149999,00 грн.

У підготовчому засіданні 29.11.2018 представником Уповноваженої особи Фонду подано суду відзив на позовну заяву, у якому останній просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Пояснив, що 04.06.2015 о 20:06 позивачем через термінал було внесено на картковий рахунок 149999,00 грн, з яких було списано 1499,99 грн комісії. Оскільки кошти були внесені в післяопераційний час, останні були прийняті ПАТ "Банк Національний Кредит" 05.06.2015. 05.06.2015 з зарахованої суми було списано комісію 0,30 грн за перегляд балансу за рахунком. Звернув увагу, що другий банківський день, протягом якого банк за умовами договору повинен був зарахувати кошти в сумі 148498,71 грн на картковий рахунок позивача припадав на суботу, остання була зарахована 08.06.2015. Враховуючи, що станом на 08.06.2015 в ПАТ "Банк Національний Кредит" була введена тимчасова адміністрація, позивачеві в межах гарантованої суми був виплачений залишок, який на день введення тимчасової адміністрації обліковувався на рахунку - 28010,62 грн. Решта суми - 148498,71 грн була включена до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ "Банк Національний Кредит" на підставі заяви позивача. За наведених обставин вважає, що права позивача оспорюваними діями не порушені, а позовні вимоги - задоволенню не підлягають.

У підготовчому судовому засіданні 29.11.2018 оголошено перерву до 17.01.2019.

17.01.2019 представником Уповноваженої особи подано до суду клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів.

Також 17.01.2019 представником Уповноваженої особи подано до суду заяву, у якій останній просить суд застосувати наслідки просить суд застосувати наслідки пропуску строків звернення до суду з даним позовом.

У підготовчому судовому засіданні 17.01.2019 оголошено перерву до 21.02.2019.

22.01.2019 представником Уповноваженої особи подано до суду клопотання про долучення до матеріалів справи витягу з переліку (реєстру) вимог кредиторів ПАТ "Банк Національний Кредит" щодо заявлених вимог ОСОБА_1

У підготовчому судовому засіданні 21.02.2019 ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, відмолено у задоволенні заяви представника Уповноваженої особи про залишення позову без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду у зв'язку з необґрунтованістю даної заяви та відсутністю переконливих доказів з боку відповідача на її підтвердження. Крім того, як на підставу обізнаності позивача відповідач посилається на заяву останнього про включення його до четвертої черги реєстру кредиторів Банку, у той час як позовні вимоги стосуються включення ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Ухвалою суду від 21.02.2019 закрито підготовче провадження у справі № 826/12809/17 та призначено справу до розгляду по суті у судове засідання на 21.03.2019.

Представник позивача у судовому засіданні 21.03.2019 позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд позов задовольнити.

Представник Уповноваженої особи Фонду у судовому засіданні 21.03.2019 заперечував проти позовних вимог та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник Фону гарантування вкладів фізичних осіб у судове засідання 21.03.2019 не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином.

На підставі частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні 21.03.2019 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

25.07.2014 між ОСОБА_1 та ПАТ "Банк Національний Кредит" укладено договір зарплатно-карткового проекту № 97985/07/2-8, за умовами якого Банк проводить розрахунки із зарахування на рахунки держателів сум оплати праці та інших надходжень, які не суперечать чинному законодавству України та які надходять від організації та виконує операції за розрахунками з картками за дебетовою схемою.

На підставі вказаного договору позивачеві був відкритий картковий рахунок № НОМЕР_2.

04.06.2015 о 20:06 позивачем через термінал було внесено на картковий рахунок кошти у розмірі 149999,00 грн, з яких було списано 1499,99 грн комісії.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 05.06.2015 № 358 "Про віднесення ПАТ "Банк Національний Кредит" до категорії неплатоспроможних" Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05.06.2015 № 114 "Про запровадження тимчасової адміністрації ПАТ "Банк Національний Кредит", згідно з яким з 08.06.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію строком на 3 місяці з 08.06.2015 по 07.09.2015 включно.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 28.08.2015 № 563 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Банк Національний Кредит" Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 28.08.2015 № 159 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Банк Національний Кредит" та делегування повноважень ліквідатора банку".

Згідно з даним рішенням з 31.08.2015 розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Банк Національний Кредит" та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ "Банк Національний Кредит", визначені статтями 37 та 38, частинами першою та другою статті 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_6 строком на 1 рік з 31.08.2015 до 31.08.2016 включно.

18.08.2016 Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 1554, відповідно до якого продовжено строки здійснення процедури ліквідації ПАТ "Банк Національний Кредит" на два роки до 31.08.2018 включно.

На підставі пункту 2 частини п'ятої статті 12, частини першої статті 35, частини п'ятої статті 44, частини третьої статті 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 06 серпня 2018 року № 2187 про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ "Банк Національний Кредит" строком на один рік з 01.09.2018 до 31.08.2019 включно.

На численні адвокатські запити Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Національний Кредит" було видано довідку від 28.03.2017 № 052-03/568, у якій зазначено, що 28010,62 грн є гарантованою сумою відшкодування, а грошові кошти в сумі 149498,71 грн включено до Реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ "Банк Національний Кредит" на підставі заяви про включення до реєстру кредиторів від 02.10.2015 (том 1 а.с. 126).

Позивач не заперечує, що отримав гарантовану суму за вкладом, проте, вважає, що до складу останньої відповідач неправомірно не включив внесену позивачем суму поповнення рахунку, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

За визначенням статті 2 Закону України від 23.02.2012 N 4452-VI "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (далі - Закон N 4452-VI, у редакції, чинній на момент запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ "Банк Національний Кредит"):

вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти;

вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Частиною третьою статті 12 Закону N 4452-VI передбачено, що Виконавча дирекція Фонду має такі повноваження у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами:

1) визначає порядок ведення реєстру учасників Фонду;

2) визначає порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до розділу V цього Закону;

3) визначає порядок ведення банками бази даних про вкладників та ведення Фондом відповідної узагальненої бази даних;

4) приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку;

5) затверджує порядок визначення банків-агентів та визначає на підставі цього порядку банків-агентів;

6) приймає рішення про оплату Фондом витрат, пов'язаних із процедурою виведення неплатоспроможного банку з ринку, у межах кошторису витрат Фонду, затвердженого адміністративною радою Фонду;

7) встановлює вимоги до змісту договорів банківського вкладу, договорів банківського рахунка з питань, що стосуються функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб.

Згідно з частинами першою, другою статті 26 Закону N 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку.

Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Матеріалами справи підтверджено та визнається позивачем, що Фондом гарантування вкладів було виплачено останньому гарантовану суму відшкодування за вкладом у розмірі 28010,62 грн (том 2 а.с. 4).

Одночасно, з матеріалів справи вбачається, що 06.10.2015 до Уповноваженої особи Фонду надійшла заява позивача від 02.10.2015 про включення до реєстру кредиторів всіх належних йому коштів на картковому рахунку № НОМЕР_2 (том 2 а.с. 8).

З інформації, розміщеної на сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, вбачається, що на підставі частини третьої статті 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" 26.11.2015 Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про затвердження Реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ "Банк Національний Кредит" (протокол № 275 /15).

Відповідно до частини першої статті 52 Закону N 4452-VI (у редакції, чинній на момент затвердження Реєстру акцептованих вимог кредиторів) кошти, одержані в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку, спрямовуються Фондом на задоволення вимог кредиторів у такій черговості:

1) зобов'язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров'ю громадян;

2) грошові вимоги щодо заробітної плати, що виникли із зобов'язань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку;

3) вимоги Фонду, що виникли у випадках, визначених цим Законом, у тому числі покриття витрат Фонду, передбачених пунктом 7 частини другої статті 20 цього Закону;

4) вимоги вкладників - фізичних осіб (у тому числі фізичних осіб - підприємців), які не є пов'язаними особами банку, у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом;

5) вимоги Національного банку України, що виникли в результаті зниження вартості застави, наданої для забезпечення кредитів рефінансування;

6) вимоги фізичних осіб (у тому числі фізичних осіб - підприємців), які не є пов'язаними особами банку, платежі яких або платежі на ім'я яких заблоковано;

7) вимоги інших вкладників, які не є пов'язаними особами банку, юридичних осіб - клієнтів банку, які не є пов'язаними особами банку;

8) інші вимоги, крім вимог за субординованим боргом;

9) вимоги кредиторів банку (фізичних осіб, у тому числі фізичних осіб - підприємців, а також юридичних осіб), які є пов'язаними особами банку;

10) вимоги за субординованим боргом.

Таким чином, кредиторська вимога позивача, яка включена відповідачем до Реєстру акцептованих вимог кредиторів, буде задоволена у порядку, встановленому статтею 52 Закону N 4452-VI.

Частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси

Таким чином, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи у публічно-правових відносинах.

У справі за конституційним поданням щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) Конституційний Суд України в Рішенні від 1 грудня 2004 року N 18-рп/2004 дав визначення поняттю "охоронюваний законом інтерес", який вживається в ряді законів України, у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "право" (інтерес у вузькому розумінні цього слова), який розуміє як правовий феномен, що: а) виходить за межі змісту суб'єктивного права; б) є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб'єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

<...> поняття "охоронюваний законом інтерес" у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "право" має один і той же зміст.

Отже, обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

З наведеного слідує, що суд під час розгляду справи повинен встановити факт або обставини, які б свідчили про порушення прав, свобод чи інтересів позивача з боку відповідача - суб'єкта владних повноважень, створення перешкод для їх реалізації або мають місце інші порушення прав та свобод позивача.

На переконання представника позивача, листом від 18.05.2017 № 05.2-03/795 Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства "Банк Національний Кредит" відмовила у включенні ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів.

Разом з цим, з матеріалів справи вбачається, що 25.04.2017 представник позивача - адвокат ОСОБА_4 звернувся до Уповноваженої особи з адвокатським запитом № 25/04-1, у якому останній просив:

- надати інформацію в письмовому вигляді з додаванням копій підтверджуючих документів, коли ПАТ "Банк Національний Кредит" було зараховано грошові кошти в розмірі 149999,00 грн на картковий рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_2;

- надати інформацію в письмовому вигляді із зазначенням причин, чому сума в розмірі 149999,00 грн не є гарантованою сумою відшкодування за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- надати інформацію в письмовому вигляді із зазначенням причин, чому ОСОБА_1 не було включено до реєстру вкладників, які мають право на відшкодування гарантованої суми за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- надати інформацію в письмовому вигляді із зазначенням причин, чому грошова вимога ОСОБА_1 щодо отримання 149999,00 грн була віднесена до четвертої черги задоволення вимог кредиторів (том 1 а.с. 118-122).

Листом від 18.05.2017 № 05.2-03/795 Уповноважена особа Фонду надала вичерпну відповідь на запитання, порушені у адвокатському запиті (том 1 а.с. 127-128).

Аналізуючи зміст адвокатського запиту, суд констатує, що останній був спрямований на роз'яснення причин невключення позивача до Загального реєстру вкладників та не містить вимоги включити ОСОБА_1 до такого реєстру.

Таким чином, право позивача, у даному випадку, не може бути реалізовано у зв'язку з діями його представника не у спосіб, визначений законодавством та відсутністю відмови Уповноваженої особи у включенні ОСОБА_1 до Загального реєстру.

Також суд звертає увагу, що позивач дійсно 02.10.2015 звертався до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Національний Кредит" № 2-10/2015 як керівник "ОСВ Практик" та просив включити саме ТОВ "ОСВ Практик" до реєстру кредиторів Банку й за іншими договорами.

Відповідач же включив позивача до четвертої черги кредиторських вимог за картковим рахунком № НОМЕР_2, який є предметом спору у даній справі, саме на підставі заяви громадянина ОСОБА_1 від 02.10.2015.

Крім того, представником позивача не враховано, що на момент введення тимчасової адміністрації та початку ліквідації редакція частини першої статті 27 Закону N 4452-VI передбачала, що Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

А відтак, враховуючи недотримання представником позивача вимог законодавства щодо способу реалізації права позивача на отримання гарантованої суми відшкодування за вкладом, суд не може розцінити лист відповідача як відмову у включенні ОСОБА_1 до Загального реєстру вкладників.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Враховуючи наведене та встановлені обставини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог до Уповноваженої особи.

Враховуючи, що позовна вимога ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб є похідною позовною вимогою, то остання також задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255, Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими статтями 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону № 2147-VIII.

Суддя В.П. Катющенко

Повний текст рішення складено та підписано 29 березня 2019 року.