Справа № 0840/3097/18
Суддя: Калашник Юлія Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
01 квітня 2019 року (10 год. 30 хв.) Справа № 0840/3097/18 :
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Калашник Ю.В., секретар судового засідання Стовбур Г.А.
за участю представників: позивача - Харченко Р.В., відповідача - Куранової С.Г.,
розглянув у судовому засіданні питання про розподіл судових витрат у адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «ВН-Граніт» до Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 18.03.2019 у справі №0840/3097/18 задоволений адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «ВН-Граніт» до Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень; визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 10.04.2018 № № , , які винесене Головним управлінням ДФС у Запорізькій області. Також судом вирішено питання щодо стягнення судового збору у розмірі 13425,93грн. на користь позивача.

В судовому засіданні 18.03.2019 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Рішення в повному обсязі складено та підписано 28.03.2019.

Під час судових дебатів, 18.03.2019, представником позивача зазначено, що ним будуть подані докази, на підтвердження вартості понесених судових витрат, протягом строків встановлених ч.7 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

22.03.2019 на адресу суду надійшло клопотання позивача про стягнення з відповідача судових витрат, а саме, витрат на правову допомогу у розмірі 149000грн., та витрат, пов'язаних із підготовкою експертних висновків у розмірі 46900грн. Загальна сума витрат, які просить стягнути представник позивача становить 205900грн.

Судове засідання з питання ухвалення додаткового судового рішення призначено на 01.04.2019, про що сторони повідомлені належним чином.

Представник відповідачів заперечив проти клопотання щодо стягнення судових витрат (заперечення від 01.04.2019 вх. № 12694). На обґрунтування заперечень зазначив, що представником позивача надані акти прийому-передачі наданих послуг щодо надання правової допомоги, проте такі акти не містять детального опису вчинених дій, також в актах зазначено не тільки справа №0840/3097/18, а і справа №808/817/18, а також інші послуги, що не стосуються судового супроводження справи №0840/3097/18. Щодо витрат, пов'язаних із підготовкою експертного висновку на замовлення сторони, то оплата за таку послугу здійснена не позивачем, а Адвокатським бюро «Станіслава Гришина». Щодо витрат на науково-правовий висновок, то в акті наданих послуг не зазначено обсяг проведеної роботи. Крім того такий висновок не стосується розгляду справи №0840/3097/18. Також вказав, що платником за виконані послуги із підготовки висновку є ОСОБА_3, а не позивач. Відтак позивач не поніс витрат, пов'язаних із підготовкою науково-правового висновку.

У судовому засіданні 01.04.2019 представник позивача підтримав свою позицію щодо необхідності стягнення із відповідача витрат на правничу допомогу та витрат, пов'язаних із підготовкою експертних висновків.

Представник відповідача заперечував проти стягнення таких витрат.

У судовому засіданні 01.04.2019 проголошено вступну та резолютивну частини додаткового судового рішення.

Розглянувши клопотання позивача про ухвалення додаткового судового рішення, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 1 ст.132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частинами 1 та 2 ст.16 КАС України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст.134 КАС України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно із ч.4 ст. 134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.5 ст.134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п'ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 134 КАС України).

Частиною 7 ст. 134 КАС України встановлено, що обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Судом встановлено, що 01.04.2018 між ТОВ «Будівельна компанія «ВН-Граніт» (Замовник) та Адвокатським бюро «Станіслава Гришина» (Виконавець) укладений договір про надання правової допомоги №01/04 (а.с.119-120, т.3).

Згідно із п. 6.1 вказаного договору замовник за надані послуги сплачує виконавцю грошову винагороду у розмірі 12000грн. щомісяця.

01.09.2018 між ТОВ «Будівельна компанія «ВН-Граніт» та Адвокатським бюро «Станіслава Гришина» укладено додаткову угоду до вказаного договору. Відповідно до додаткової угоди сума грошової винагороди, сплаченої позивачем на користь Адвокатського бюро «Станіслава Гришина» становить 25000грн.

Також, 01.06.2018 між Адвокатським бюро «Станіслава Гришина» та адвокатом Харченко Р.В. укладено угоду про співпрацю у сфері надання правової допомоги (а.с.122, т.3). Цією угодою передбачено надання адвокатом Харченко Р.В. послуг з правової допомоги для представлення інтересів ТОВ «Будівельна компанія «ВН-Граніт» в адміністративному судочинстві з метою оскарження дій, податкових повідомлень-рішень, наказів та інших актів індивідуальної дії ГУ ДФС у Запорізькій області.

Також судом встановлено та поясненнями представника позивача зауважено на наявність Наказу Адвокатського бюро «Станіслава Гришина» від 01.02.2018 №СВ/01/02/2018-01 та додатку до нього із зазначенням орієнтовної вартості послуг в адміністративних справах (а.с.123-124, т.3).

Між позивачем та Адвокатським бюро «Станіслава Гришина» укладені акти прийому-передачі наданих послуг згідно договору про надання правової допомоги, а саме:

- акт від 31.08.2018 на суму 12000грн. Відповідно до цього акту Адвокатським бюро «Станіслава Гришина» позивачу надані послуги щодо підготовки скарг на рішення комісії щодо відмови у реєстрації податкових накладних (п.п.1,2 акту), та послуги щодо підготовки платіжного доручення для сплати судового збору у справі №0840/3097/18 (п.3 акту) (а.с.125, т.3);

- акт від 28.04.2018 на суму 25000грн. Відповідно до цього акту Адвокатським бюро «Станіслава Гришина» позивачу надані послуги щодо супроводження судових справ №808/817/18 та №0840/3097/18, підготовлені відповідь на відзив у справі №0840/3097/18 та відзив на апеляційну скаргу №808/817/18, здійснено супроводження допитів директора Романенка С. 14.09.2018 та 24.09.2018, направлено на опрацювання первинні документи (а.с.126, т.3);

- акти від 31.10.2018 на 25000грн, від 30.11.2018 на 25000грн., від 31.12.2018 на 25000грн., від 31.01.2019 на 25000грн., від 28.02.2019 на 25000грн.(а.с.127-131,т.3).

Сплата позивача за надані послуги за договором про надання правової допомоги підтверджується платіжними дорученнями (а.с.132-137, т.3).

Суд зазначає, що надані акти прийому-передачі наданих послуг за договором про надання правової допомоги не містить детального опису робіт, вказані акти є доказом здійснення послуг щодо комплексного юридичного супроводження Адвокатським бюро «Станіслава Гришина» інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «ВН-Граніт» в судах, в органах ДФС України, у правоохоронних органах. Акти засвідчують надання послуг щодо судового супроводження різних судових справ, підготовки різних записів та проектів документів.

Відтак, надані акти приймання-передачі послуг не дають суду можливість встановити точний розмір витрат на правову допомогу в частині, що стосується безпосередньо адміністративної справи №0840/3097/18.

Суд вказує, що ухвалою від 03.09.2018 відкрито загальне позовне провадження у справі №0840/3097/18.

На протязі розгляду справи №0840/3097/18 судом засідання призначались на 03.10.2018, 29.10.2018, 17.12.2018, 16.01.2019, 19.02.2019, 18.03.2019.

При цьому, представник позивача приймав участь у засіданнях 03.10.2018, 19.02.2019 та 18.03.2019.

Всі інші засідання проведені судом без участі представників за їх відповідними клопотаннями.

Суд зазначає, що сума витрат на правову допомогу у розмірі 149 000 грн. не є співмірною із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг, із часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); із обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; із ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Крім того, суд зазначає, що позовна заява підписана не адвокатом, а директором ТОВ «Будівельна компанія «ВН-Граніт» С.А. Романенком. Отже, у суду відсутні докази, що позов підготовлений адвокатом Харченко Р.В.

Суд приймає до уваги позицію ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії». Так, ЕСПЛ наголосив, що відшкодовуванню підлягають лише витрати, які мають розумний розмір, і які були дійсно необхідними. ЄСПЛ звернув увагу на те, що виписані адвокатом Заявника рахунки-фактури не містять належної конкретизації щодо вартості кожної окремої послуги. ЄСПЛ вирішив, що сума, заявлена до відшкодування, була надмірною, проте з урахуванням принципу справедливості і складності справи і присудив Заявнику відшкодування в цілому. Вирішуючи питання про розмір витрат, який підлягає до відшкодування, ЄСПЛ також підкреслив, що не всі витрати були необхідними і прямо стосувалися справи (як-от підготовка повідомлень у пресі, консультації інших заявників, листування із зацікавленими сторонами та ін.).

З огляду на вказане, приймаючи до уваги Наказ Адвокатського бюро «Станіслава Гришина» від 01.02.2018 №СВ/01/02/2018-01 та додатку до нього із зазначенням орієнтовної вартості послуг в адміністративних справа (а.с.123-124, т.3), суд вважає, що сума, заявлена до відшкодування у розмірі 149000грн. є надмірною. Проте, з урахуванням принципу справедливості і складності справи, обсяг опрацьованого матеріалу, суд вважає за необхідне присудити на користь позивача витрати на правову допомогу у сумі 15000 грн.

Щодо витрат, пов'язаних із підготовкою експертних висновків, то суд не вбачає підстав для їх стягнення на користь позивача з огляду на наступне.

Судом встановлено, що між Адвокатським бюро «Станіслава Гришина» та Приватною аудиторською фірмою «Лінара-аудит» укладений договір про проведення судово-економічної експертизи №1/30/09/18 від 30.09.2018 (а.с.136-137, т.3).

Вартість послуг за вказаним договором, відповідно до рахунку №264 від 12.12.2018 склала 26900грн. (а.с.138, т.3).

Оплата за проведення експертизи здійснена Адвокатським бюро «Станіслава Гришина», про що свідчить платіжне доручення №140 від 10.01.2019 (а.с.140,т.3).

Відтак, позивач не поніс витрат, пов'язаних із підготовкою судово-економічної експертизи, відтак і відсутні підстави для стягнення таких витрат на користь позивача.

Також, 28.08.2018 між позивачем та Науково-дослідним сектором НЮУ ім.Ярослава Мудрого укладений договір про надання юридичних послуг №28/08/1/-18, предметом якого є надання юридичних послуг у вигляді науково-правового висновку (а.с.141-143, т.3).

Вартість послуг за таким договором становить 20000грн.

Вказані послуги оплачені відповідно до квитанції від 28.08.2018 платником - ОСОБА_3.

Отже, позивач не поніс витрат, пов'язаних із підготовкою науково-правового висновку, відтак і відсутні підстави для стягнення таких витрат на користь позивача.

ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» щодо відшкодування витрат наголосив, що не всі витрати є необхідними.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 113 КАС України, висновок експерта у галузі права не є доказом, має допоміжний (консультативний) характер і не є обов'язковим для суду.

Як зазначено ЄСПЛ у п.268 Рішення по справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014 (Заява № 19336/04): «Згідно з практикою Суду, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі "Ботацці проти Італії" (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява №34884/97, п.30, ECHR 1999-V).».

Аналогічну практику вирішення питання судових витрат застосовано ЄСПЛ у п.95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, пп.34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, п.80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, п.88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004.

Беручи до уваги викладене, а також той факт, що деякі із заявлені суми витрат (гонорару) не підтверджуються детальним переліком послуг, суд визнає, що заявлені витрати не можна вважати ані неминучими, ані обґрунтованими (див., серед інших джерел, рішення у справі «Ніколова проти Болгарії» (Nikolova v. Bulgaria) [GC], №31195/96, п.79, ECHR 1999?II).

Відтак, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви, а саме, про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у сумі 15000грн.

Керуючись статтями 132, 139, 241, 244, 252, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «ВН-Граніт» (69037, м. Запоріжжя, вул. 12 квітня, буд. 5/Правди, буд.1, приміщення 3, ) про розподіл судових витрат задовольнити частково.

Ухвалити у справі додаткове судове рішення.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «ВН-Граніт» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 166, м. Запоріжжя, 69107, ) витрати на правничу допомогу, надану Адвокатським бюро «Станіслав Гришин», у сумі 15000,00 грн.

В іншій частині заяви про розподіл судових витрат - відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Додаткове судове рішення у повному обсязі складено та підписано 03.04.2019.

Суддя Ю.В. Калашник