Справа № 620/3925/18
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2019-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2019 року Чернігів Справа № 620/3925/18

Чернігівський окружний адміністративний суд

під головуванням судді Соломко І.І.,

за участю секретаря Пархомчука Д.А.,

представника позивача ОСОБА_1,

представників відповідача ОСОБА_2,

ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Державного підприємства Чернігівське лісове господарство до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

У С Т А Н О В И В:

Державне підприємство Чернігівське лісове господарство звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 15.11.2018 № 0 та № 0.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач зазначає, що висновки про наявність у підприємства порушень, викладені в акті перевірки від 12.11.2018 № 744/14/00993490, ґрунтуються на припущеннях. Зокрема, одним з основних порушень в акті перевірки посадові особи відповідача наводять завищення собівартості реалізованої готової продукції на вартість витрат, понесених на будівництво даху в березні 2017 року на суму 516119 грн., в тому числі за 1 квартал 2017 року на суму 516119 грн., за 1 півріччя 2017 року на суму 516119 грн., за 9 місяців 2017 року на суму 516119 грн., за 2017 рік на суму 516119 грн., як наслідок неправильного, на думку ревізорів, віднесення на витрати підприємства оплати за виконання робіт по поточному ремонту при рельсового лісового складу на нижньому складі ст. Голубичі у смт. Ріпки, Ріпкинського району Чернігівської області. Однак позивач зазначає, що відображення в бухгалтерському обліку витрат залежить від характеру й ознак робіт, які здійснюються підприємством. При цьому керівник підприємства за власним судженням приймає рішення про характер й ознаки здійснюваних підприємством робіт, тобто чи спрямовані вони на підвищення техніко-економічних можливостей (модернізація, модифікація, добудова, реконструкція) обєкта основних засобів, що спричинить у майбутньому збільшення економічних вигід, чи здійснюються для підтримання обєкта у належному функціональному стані. У даному випадку мало місце саме здійснення ремонтних робіт з метою підтримання обєкта у належному функціональному стані. Щодо висновків відповідача про нереальність господарських операцій по взаємовідносинам ДП «Чернігівський лісгосп» з ТОВ «Медея ЛТД» в частині виконання лісокультурних робіт, то останні зроблені з використанням матеріалів кримінальної справи до винесення вироку суду. Позивач вважає, що факт порушення кримінальної справи та протоколи допитів свідків не свідчить про винуватість особи, а є лише є підставою для проведення слідчих дій з метою підтвердження або спростування факту вчинення певного злочину певною особою. За таких обставин, просить задовольнити позов в повному обсязі.

17.12.2018 ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

08.01.2019 представник відповідача надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що відсутність матеріальних та достатньої кількості трудових ресурсів, необхідних основних засобів, наявність кримінального провадження, наявність протоколів допиту свідків, відсутність юридичної особи за місцезнаходженням свідчить про нереальність господарських операцій з ТОВ «Медея ЛТД», а лише документально оформленні первинні документи при таких обставинах не можуть мати юридичної сили. Крім того, в ході перевірки встановлено завищення собівартості реалізованої готової продукції на вартість витрат, понесених на будівництво даху в березні 2017 року на суму 516119 грн., в тому числі за 1 квартал 2017 року на суму 516119 грн., за 1 півріччя 2017 року на суму 516119 грн., за 9 місяців 2017 року на суму 516119 грн., за 2017 рік на суму 516119 грн., як наслідок неправильного віднесення на витрати підприємства оплати за виконання робіт по поточному ремонту при рельсового лісового складу на нижньому складі ст. Голубичі у смт. Ріпки, Ріпкинського району Чернігівської області. Також, оскільки склад використовується підприємством при заготівлі лісу, то суми амортизаційних відрахувань підприємство повинно віднести до витрат. У свою чергу, відповідно до п.29 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 7«Основні засоби» нарахування амортизації починається з місяця, наступного за місяцем, у якому обєкт основних засобів став придатний для корисного використання, а нарахування амортизації проводиться щомісячно. Однак у ДП «Чернігівське лісове господарство» відсутні докази щодо нарахування амортизації на вказаний обєкт.

14.04.2019 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що всі пояснення, які містяться у протоколах допитів, в ході досудового розслідування, спростовуються працівниками ДП «Чернігівський лісгосп», а тому не можуть бути покладені в основу висновків акту перевірки та, відповідно, нарахування грошових зобовязань.

20.02.2019 ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, закрито підготовче провадження.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши документи і матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Уповноваженими особами ГУ ДФС у Чернігівській області проведена документальна позапланова виїзна перевірка податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи за результатами якої складено акт від 12.11.2018 № 744/14/00993490.

Зокрема, в акті № 744/14/00993490 зазначено, що перевіркою у ДП «Чернігівське лісове господарство» встановлено порушення:

п. 4, 14, п. 29 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 7 «Основні засоби», п. 10, п. 11 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», п. 11 підр. 4 розділу ХХ «Перелік положення», п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п.п. 138.3.2, п. 138.2, п.п. 138.3.1 п. 138.3 ст. 138 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, зі змінами та доповненнями, в результаті чого встановлено заниження податку на прибуток на загальну суму 447890 грн. в т.ч заниження за 2015 рік на суму 105515 грн., за 1 кв.2016 року на суму 49586 грн., за 1 півріччя 2016 року на суму 73430 грн., за 9 міс. 2016 року на суму 98275 грн., за 2016 рік на суму 135181 грн., за 1 кв.2017 року на суму 155591 грн., за 1 півріччя 2017 року на суму 179706 грн., за 9 міс.2017 року на суму 207802 грн., за 2017 рік на суму 209079 грн. та завищення за 1 кв.2018 року на суму 943 грн., за 1 півріччя 2018 року на суму 1885 грн.;

-п.п.134.1.1. п. 134.1. ст.134 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-УІ зі змінами та доповненнями, постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року №138 «Про затвердження Порядку відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх обєднаннями», від 30.12.2015 №1156 «Про внесення змін до пункту 1 Порядку відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх обєднаннями», ДП «Чернігівський лісгосп» занижено розмір нарахувань частини чистого прибутку у розмірі в сумі 1076065 грн.. в т.ч. заниження за 2015 рік - 50464 грн., за 1 кв.2016р. - 134767 грн., за 1 півріччя 2016р. - 192218 грн., за 9 міс. 2016р. - 254931 грн., за 2016р. - 360154 грн., за 1 кв.2017р. - 521444 грн., за 1 півріччя 2017р. - 593674 грн., за 9 міс.2017р. - 679508 грн., за 2017р. - 67371 1 гри. га завищення І кв.2018р. - 4132 грн., за 1 півріччя 2018р. - 8264 грн.

-п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України, п.30 Положення про митні декларації, яке затверджене постановою КМУ від 21.05.2012 № 450, в результаті чого встановлено завищення обсягу операції з вивезення товарів за межі митної території України р.2 Декларації по ПДВ на загальну суму 2001578 грн., в т.ч. липень 2016р. - 84387 грн., серпень 2016р. - 95160 грн., жовтень 2016р. - 130369 грн., грудень 2016р. 1691662 грн.

-п.201.10 статті 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-V1, (в редакції, яка була чинна у 2018 році) в частині несвоєчасно зареєстрованих податкових накладних. Штрафні санкції передбачені ст. 120-1 Податкового кодексу України від 02.12.2010.

На підставі акту перевірки від 12.11.2018 № 744/14/00993490 прийнято податкове повідомлення-рішення (форма «Р») № 0 від 15.11.2018, яким ДП «Чернігівський лісгосп» збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності, в розмірі 620020,00 грн. з яких 447890 грн. за податковим зобовязанням та 172130 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами), та податкове повідомлення-рішення № 0 від 15.11.2018, яким ДП «Чернігівський лісгосп» збільшено суму грошового зобовязання за платежем частина чистого прибутку (доходу) господарських організацій (державних унітарних підприємств), в розмірі 1076065 грн. за податковим зобовязанням.

Вважаючи вказані рішення протиправними, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.

Так, у відповідності до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХIV, визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частиною другою вищезазначеної правової норми встановлено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Пунктом 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 р. №88 зазначено, що первинні документи (на паперових і машино зчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитор) певну дію (виконати роботу, надати послугу тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Свобода договору, свобода підприємницької діяльності у межах, визначених законом, гарантована для суб'єктів господарювання Конституцією України, цивільним (ст.3 ЦК України) та господарським законодавством (ст.6 ГК України).

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною першою статті 73 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Статтею 75 КАС України передбачено, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Отже, аналізуючи вказані норми, суд зазначає, що суд вирішує справу на засадах змагальності сторін в наданні суду належних та достовірних доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Так, надана позивачем ОСОБА_4 Управління Північного офісу Держаудитслужби в Чернігівській області від 09.01.2018 № 07-31/1-з про результати зустрічної звірки у ТОВ «Медея ЛТД» з метою документального та фактичного підтвердження виду, обсягу і якості операцій та розрахунків для зясування їх реальності та повноти відображення в обліку «Чернігівський лісгосп» за період з 01.01.2015 по 01.11.2017 (т. 1, а.с.69-70) містить інформацію, що між ДП «Чернігівський лісгосп» та ТОВ «Медея ЛТД» укладались ряд договорів, зокрема, від 02.02.2017 № 44, від 01.03.2017 № 37, від 01.03.2017 № 38, від 01.06.2017 № 121, № 122, від 02.03.2015 № 29, 30, від 01.06.2015 № 59, від 02.06.2015 № 64, умовами яких передбачалось, що ТОВ «Медея ЛТД» за період з 01.01.2015 по 01.11.2017 виконує лісокультурні роботи у ДП «Чернігівський лісгосп». Такі роботи були проведені ТОВ «Медея ЛТД», за що ДП «Чернігівський лісгосп» сплачені відповідні кошти. Даним документом також підтверджено, що первинні бухгалтерські документи по виконанню лісокультурних робіт ТОВ «Медея ЛТД» достовірні та надані в повному обсязі, тому, на переконання суду, в розумінні положень статей 72,73,75 КАС України, є належним доказом.

Разом з тим, посилання відповідача як на підставу правомірності своїх висновків на наявність кримінального провадження № 0006453, відкритого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 191 КК України за фактом розкрадання державних коштів службовими особами ДП «Чернігівське лісове господарство» та працівниками ТОВ «Медея ЛТД» та протоколи допиту свідків, суд відхиляє, з огляду на таке.

Доказів, які б свідчили про наявність вироку суду стосовно визнання винних посадових осіб за фактом розкрадання державних коштів службовими особами ДП «Чернігівське лісове господарство» та працівниками ТОВ «Медея ЛТД», який би набрав законної сили, під час розгляду справи, контролюючим органом не надано, а отже сам по собі факт порушення кримінальної справи не може слугувати належним доказом фіктивності господарських операцій та не тягне за собою правових наслідків для позивача.

Судом досліджені надані відповідачем копії протоколів допитів свідків, складені в ході досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006453. У вищевказаних протоколах є пояснення лісничих, помічників лісничих, майстрів лісу Березнянського лісництва, Славутицького лісництва, Любецького лісництва, Пакульського лісництва, Ревунівського лісництва, Красилівського лісництва, Чернігівського лісництва, Мекшунівського лісництва, в яких зазначено, що «…лісокультурні роботи проводились силами місцевих жителів» (т.с. 1, а.с.139-250).

Водночас, зазначені копії протоколів не засвідчені підписом уповноваженої на вчинення таких дій особи та не містить відбитку печатки суб'єкта, що створив зазначений документ, дату засвідчення документу, відмітки про статус документу «копія», «згідно з оригіналом» та прізвище, ім'я і по батькові особи, яка засвідчує відповідність копії оригіналу.

У зв'язку з цим суд вважає, що зазначені вище копії протоколів допиту свідків не можуть бути прийняті судом в якості належного доказу по справі.

Разом з тим, в судовому засіданні допитані у якості свідків працівники ДП «Чернігівський лісгосп»: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, присяги яких містяться в матеріалах справи, які пояснили, що до їх функціональних обовязків входить контроль за якісною посадкою лісу, а також інструктаж щодо проведення лісовпорядних робіт. Що стосується обставин справи, то всі свідки підтвердили, що лісокультурні роботи виконувались працівниками ТОВ «Медея ЛТД», які направлялись за розпорядженням керівника. Свідки також повідомили, що не підтверджують відомості, які містяться у протоколах допиту свідків, оскільки ними не були уважно прочитані.

Тобто, допитані в судовому засіданні свідки спростовують свої пояснення, надані в ході досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006453.

Отже, враховуючи те, що вказані свідки спростували свої пояснення, надані в ході досудового розслідування, тому суд бере до уваги як доказ саме показання свідків, допитаних в судовому засіданні.

Це все свідчить, що висновки податкового органу про нереальність господарських операцій з ТОВ «Медея ЛТД» та, відповідно, збільшення суми грошового зобовязання за платежем частина чистого прибутку (доходу) господарських організацій (державних унітарних підприємств), в розмірі 1076065 грн. за податковим зобовязанням, є передчасними.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у п. 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.».

В той же час, відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, всупереч вимогам частини другої статі 77 КАС України не надано належних доказів, які б ставили під сумнів виконання вказаних господарських операцій, невідповідність цих операцій дійсному економічному змісту, або засвідчили б наявність інших обставин, що підтверджують недобросовісність позивача, як платника податків.

Як вбачається з матеріалів справи, надані позивачем письмові докази, в тому числі показання свідків, надані в судовому засіданні, в повній мірі відображають зміст і характер вчинених господарських операцій, зміни, що виникли у майновому стані сторін.

Водночас, посилання контролюючого органу на наявність кримінального провадження по справі стосовно посадових осіб позивача та ТОВ « Медея ЛТД», протоколи допитів, надані в ході слідчих дій, не є беззаперечним доказом відсутності реального характеру фінансово-господарських операцій позивача з даним контрагентом, оскільки спростовуються показаннями свідків, допитаних в судовому засіданні, та ОСОБА_4 Управління Північного офісу Держаудитслужби в Чернігівській області від 09.01.2018 № 07-31/1-з.

Відтак, суд вважає, що податковим органом не підтверджено належними доказами правомірність і обґрунтованість прийнятого ним податкового повідомлення-рішення № 0 від 15.11.2018, яким ДП «Чернігівський лісгосп» збільшено суму грошового зобовязання за платежем частина чистого прибутку (доходу) господарських організацій (державних унітарних підприємств), в розмірі 1076065 грн. за податковим зобовязанням, що свідчить про необхідність визнання його протиправним та скасування.

Щодо завищення витрат.

В ході планової документальної виїзної перевірки встановлено, що станом на початок перевірки на балансі підприємства по рах.103 «Будинки та Споруди» рахується при рельсовий лісовий склад станції «Голубичі» смт. Ріпки, первісною балансовою вартістю 55160,69 грн. (дата введення в експлуатацію 01.11.2004 року). В 2017 року ДП "Чернігівське лісове господарство" починає здійснювати реконструкцію при рельсового складу у с.Голубичі, Ріпкинського району та з цією метою укладає ряд договорів. Після проведення даних робіт в березні 2017 року ДП «Чернігівській лісгосп» вводить ангар в експлуатацію. Однак в результаті обстеження даного обєкта працівниками податкового органу було встановлено, що при рельсовий лісовий склад, має вигляд нової окремо стоячої споруди ангарного типу з дахом з металочерепиці, а отже витрати понесені на будівництво металевого каркасу та даху з металочерепиці має бути віднесено до витрат, які збільшують первісну вартість обєкта та в подальшому амортизуються. Таким чином, в ході перевірки встановлено заниження первісної вартості основного засобу, а саме при рельсового лісового складу у с. Голубичі на вартість витрат, понесених на його поліпшення та завищення собівартості реалізованих товарів, робіт, послуг на вартість витрат понесених на його ремонт.

Безпідставність віднесення вказаних до складу витрат і собівартості робіт податковим органом обґрунтовується твердженням, що фактично ці роботи є поліпшенням основних засобів, а відтак суми витрат, понесених за наслідком їх виконання, для цілей податкового та бухгалтерського обліку є капітальними інвестиціями, і не включаються до собівартості наданих послуг. Отже, в ході перевірки встановлено завищення собівартості готової продукції (товарів, робіт, послуг) на суму 496764 грн., в тому числі за 1 квартал 2017 року - 516119 грн., за 1 півріччя 2017 року - 509668 грн., за 9 місяців 2017 року - 503216 грн., за 2017 рік - 496764 грн. та її заниження на суму 12903 грн. в тому числі за 1 кв. 2018 року на суму 6451,50 грн., за 1 півріччя 2018 року 12903 грн., в результаті чого ДП «Чернігівське лісове господарство» порушено п.4, .14, п.29 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 7 «Основні засоби», п.10, п.11 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст.134 ПКУ.

На підставі вказаних висновків, ГУ ДФС у Чернігівській області прийнято податкове повідомлення-рішення (форма «Р») № 0 від 15.11.2018, яким ДП «Чернігівський лісгосп» збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності, в розмірі 620020 грн. з яких 447890 грн. за податковим зобовязанням та 172130 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами), застосованими на підставі пункту 31 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення», п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України.

Щодо вказаних порушень суд зазначає таке.

Як видно з матеріалів справи, рельсовий лісовий склад знаходиться на балансі підприємства з 2004 року, що підтверджується інвентарною карткою № 585, копія якої наявна в матеріалах справи.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_12 (т. 2, а.с. 85), яка є бухгалтером ДП «Чернігівський лісгосп» пояснила, що рішення щодо виду ремонту та його мети, як то підтримання обєкта в робочому стані та інше, приймає керівник підприємства. Всі документи бухгалтерського обліку про проведення поточного ремонту складу у с. Голубичі, Ріпкинського району були надані під час перевірки.

На підтвердження проведення поточного ремонту складу у с. Голубичі, Ріпкинського району позивачем надано копії документів, з яких видно, що 17.01.2017 між ДП «Чернігівський лісгосп» (замовник) та ТОВ «Вдячність ЛТД» (підрядник) укладено договір №2/61 на поточний ремонт при рельсового лісового складу у с. Голубичі, Ріпкинського району, умовами якого є виконання підрядником на умовах, в порядку та строки, передбачені цим договором робіт по поточному ремонту при рельсового лісового складу в с. Голубичі, Ріпкинського району.

13.05.2017 між ДП «Чернігівський лісгосп» та ТОВ «Вдячність ЛТД» укладено додаткову угоду до договору № 2/61, в якій зазначено ціну договору 829470,00 грн.

30.05.2017 між ДП «Чернігівський лісгосп» та ТОВ «Вдячність ЛТД» укладено додаткову угоду № 2 до договору № 2/61, в якій передбачено відмінити дію додаткової угоди № 1 від 13.05.2017 та встановити договірну ціну по поточному ремонту при рельсового складу в сумі 516119,00 грн. (т.с. 1,а.с. 62).

Про фактичне виконання вказаних господарських операцій свідчать копії документів, наявних у матеріалах справи: довідка про вартість виконаних робіт за березень 2017 рокі, акт приймання виконаних будівельних робіт за березень 2017 року, дефектний акт на поточний ремонт від 31.03.2017, зведений кошторисний розрахунок вартості обєкта поточного ремонту складу у с. Голубичі, Ріпкинського району від 31.03.2017, договірна ціна на поточний ремонт, що здійснюється в 2017 році, локальний кошторис на будівельні роботи № 2-1-1, довідка про вартість виконаних будівельних робіт за лютий 2017 року, акт приймання виконаних будівельних робіт за лютий 2017 року, довідка про вартість виконаних будівельних робіт за січень 2017 року, акт приймання виконаних будівельних робіт за січень 2017 рок, довідка про вартість виконаних будівельних робіт за березень 2017 року, акт приймання виконаних будівельних робіт за березень 2017 року (т. 1, а.с. 63-81) .

У бухгалтерському обліку заходи на поліпшення та ремонт основних засобів можуть відображатися по-різному. Насамперед враховується, чи приведуть вони до збільшення майбутніх економічних вигід, первісно очікуваних від використання об'єкта основних засобів.

За змістом положень пунктів 14, 15 П(С)БО 7 «Основні засоби», якщо здійснюється поліпшення об'єкта основних засобів (модернізація, модифікація, добудова, дообладнання, реконструкція тощо), що приводить до збільшення майбутніх економічних вигід, первісно очікуваних від використання цього об'єкта, то первісна вартість основних засобів збільшується на суму витрат, пов'язаних з поліпшенням об'єкта, а такі витрати визнаються капітальними інвестиціями.

Якщо проводиться ремонт об'єкта основних засобів для підтримання об'єкта в робочому стані та одержання первісно визначеної суми майбутніх економічних вигід від його використання, то понесені на його здійснення витрати згідно з пунктом 15 П(С)БО 7 «Основні засоби» включаються до складу витрат.

Відмежовування поняття «поліпшення» від «інших ремонтів» з метою здійснення бухгалтерського обліку базується на критерії збільшення економічних вигод, у порівнянні з первісною вартістю, що є предметом професійного судження керівництва підприємства.

Реалізація положень пункту 15 П(С)БО 7 «Основні засоби» можлива після закінчення поліпшення (реконструкцій, модернізації) та належного оформлення цього юридичного факту.

Так, судом досліджено та встановлено, що виконані роботи є поточним ремонтом основних засобів, а не їх поліпшенням, крім того, Підприємством самостійно ідентифіковано так суми коштів та відображено їх належним чином у бухгалтерському обліку як прямі виробничі витрати.

Податковим органом в акті перевірки не встановлено обставин, які б свідчили про протиправне здійснення позивачем формування первинних документів бухгалтерського обліку.

Посиланння відповідача на те, що працівниками податкового органу при обстеженні даного обєкта встановлено, що при рельсовий лісовий склад, на їх думку, має вигляд нової окремо стоячої споруди ангарного типу з дахом з металочерепиці, а отже, витрати понесені на будівництво металевого каркасу та даху з металочерепиці повинно віднести відповідно до стандартів бухгалтерського обліку до витрат, які збільшують первісну вартість обєкта, суд відхиляє як необґрунтовані, оскільки така інформація не доводить факт поліпшення основних засобів та збільшення економічної вигоди, у порівнянні з їх первісною вартістю.

Суд також не приймає посилання податкового органу на Методичні рекомендації з бухгалтерського обліку основних засобів, затверджені наказом Міністерства фінансів України від 30 вересня 2003 року № 561, оскільки вони не зареєстровані в Міністерстві юстиції України, мають рекомендаційний характер, не є нормативно-правовим актом в розумінні статті 117 Конституції України.

Отже, суд встановив, що проведені роботи фактично не були будівництвом і спрямовані не на зростання очікуваного терміну корисного використання об'єкта, кількості та/або якості продукції (робіт, послуг), яка виробляється (надається) цим об'єктом, а на підтримання об'єктів (основних засобів) у робочому стані, відтак, висновок контролюючого органу про безпідставне віднесення позивачем до складу витрат коштів, витрачених на ремонт основних засобів, є безпідставним.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі №822/2403/17.

З огляду на викладене, доводи відповідача про виявлені порушення у позивача щодо вищевказаних обставин, на переконання суду, є безпідставними.

В той же час, відповідачем надано обґрунтований розрахунок щодо оскаржуваних рішень. Так, по податковому повідомленню-рішенню від 15.11.2018 № 0 сума основного платежу складає 447890 грн. ( при рельсовий склад 87095 грн., ТОВ «Медея ЛТД» 300227 грн., амортизація 60568 грн., відповідно, штрафних санкцій: при рельсовий склад 44709 грн., ТОВ «Медея ЛТД» 110339 грн., амортизація 17082 грн.). По податковому повідомленню- рішенню від 15.11.2018 № 0, сума основного платежу (при рельсовий склад 297575 грн., ТОВ «Медея ЛТД» 808340 грн., амортизація -29848 грн.), т.с. 1 , а.с. 93-97.

Частиною першою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

У свою чергу частиною другою статті 79 КАС України зазначено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви.

Разом з тим, позивачем не доведено належними доказами протиправність податкового повідомлення-рішення № 0 від 15.11.2018 в частині нарахування амортизації на суму основного платежу 60568 грн , відповідно штрафних санкцій в розмірі 17082 грн., тому в цій частині позовних вимог позивачу слід відмовити.

Таким чином, враховуючи вказані правові норми, досліджені судом документи та зазначені обставини справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправним податкове повідомлення-рішення від № 0 від 15.11.2018 в частині основного платежу в сумі 387322,00 грн., штрафних санкцій 155048,00 грн., всього в сумі 542370,00 грн. та податкове повідомлення-рішення від 15.11.2018 № 0.

Отже, позовні вимоги слід задовольнити частково.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 25441,28 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 4321від 29.11.2018.

Таким чином, оскільки позовні вимоги задоволено частково, то судовий збір підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області в розмірі 24276,53 грн. (двадцять чотири тисячі двісті сімдесят шість гривень 53 копійки) пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській від 15.11.2018 № 0 в частині основного платежу в сумі 387322,00 грн., штрафних санкцій 155048,00 грн., всього в сумі 542370,00 грн. та податкове повідомлення-рішення від 15.11.2018 № 0.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області на користь Державного підприємства Чернігівське лісове господарство судовий збір в розмірі 24276,53 грн. (двадцять чотири тисячі двісті сімдесят шість гривень 53 копійки), сплачений відповідно платіжного доручення від 29.11.2018 № 4321.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду в строки, визначені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Повний текст судового рішення складено 03.04.2019.

Позивач: Державне підприємство Чернігівське лісове господарство (вул. О. Молодчого, 18, м. Чернігів, 14013, ).

Відповідач: Головне управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області (вул. Реміснича, 11, м. Чернігів, 14000, 39392193).

Суддя І.І. Соломко