Справа № 620/506/19
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2019-03-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/506/19 Суддя (судді) першої інстанції: Бородавкіна С.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Кузьменка В. В.,

суддів Василенка Я. М., Шурка О. І.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві справу за адміністративним позовом Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України до Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, третя особа- ОСОБА_4 про визнання неправомірною та скасування постанови, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 26.02.2019, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного територіального управління юстиції у Чернігівської області в якому просить визнати неправомірною та скасувати постанову старшого державного виконавця УДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області від 07.02.2019 про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 26.02.2019 позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, третя особа ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, відсутні клопотання від учасників справи про розгляд справи за їх участю, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 311 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи в порядку письмового провадження.

Крім того, відповідачем у справі надіслано до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З матеріалів справи убачається, що рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 23.08.2018 у справі №2540/2596/18 позовні вимоги ОСОБА_4 задоволені та, зокрема, зобов'язано Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити позивачу пенсію за вислугою років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції від 12.07.2001) в розмірі 90% суми щомісячного заробітку без обмеження її максимального розміру, з урахуванням довідки про складові заробітної плати прокуратури міста Києва № 18/50 від 13.03.2018 з дня звернення, тобто з 26.03.2018 та виплачувати її в повному обсязі без обмеження і сплатити заборгованість, що виникне внаслідок такого призначення.

Вказане рішення набрало законної сили 25.10.2018.

18.01.2019 головним державним виконавцем розглянуто заяву ОСОБА_4 про примусове виконання виконавчого листа №2540/2596/18, виданого 09.01.2019 Чернігівським окружним адміністративним судом, та винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №58128891.

Листом від 29.01.2019 за №2650/14 Чернігівське ОУПФУ повідомило відповідача про добровільне виконання вищевказаного судового рішення та зазначило, що Управлінням призначено стягувачу пенсію за вислугою років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції від 12.07.2001) в розмірі 90% суми щомісячного заробітку без обмеження її максимального розміру, з урахуванням довідки про складові заробітної плати прокуратури міста Києва № 18/50 від 13.03.2018 з 26.03.2018, що підтверджується відповідним розпорядженням, протоколом та банківськими відомостями (а.с. 35-38). Проте, враховуючи той факт, що ОСОБА_4 працює на прокурорській посаді пенсія йому виплачується відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Вважаючи, що судове рішення виконано не в повному обсязі, а саме: боржником не виплачується пенсія в повному обсязі без обмежень, як це визначено виконавчим документом, 07.02.2019 ВПВР УДВС ГТУЮ у Чернігівській області винесено постанову про накладення на Чернігівське ОУПФУ штрафу в сумі 5100,00 грн.

Не погоджуючись з діями державного виконавця щодо накладення штрафу позивач звернувся до суду з цим позовом.

Судом першої інстанції задоволено позовні вимоги виходячи з того, що Чернігівським ОУПФ виконано рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 23.08.2018 у справі №2540/2596/18 з урахуванням вимог законодавства, що регулюють спірні правовідносини. Обставин, які б свідчили про невиконання позивачем судового рішення у встановлений строк без поважних причин - не виявлено, а отже, постанова ГТУЮ у Чернігівській області від 07.02.2019 про накладення штрафу на боржника у розмірі 5100,00 грн. є необґрунтованою та має бути скасована.

Подаючи апеляційну скаргу, апелянт посилається на те, що у встановлені законом строки рішення суду у примусовому порядку належним чином виконано не було, оскільки призначена ОСОБА_4 за вислугою років пенсія нарахована розпорядженням Чернігівського ОУПФУ №2738 від 06.11.2018 розрахована з урахуванням закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з обмеженням.

Проте, рішенням суду у справі № 2540/2596/18 Чернігівське ОУПФУ зобов'язано призначити ОСОБА_4 пенсію за вислугу років в розмірі 90 % суми щомісячного заробітку без обмеження її максимального розміру.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб (ст. 6 Закону).

Згідно з пунктами 1, 16 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Згідно ст. 75 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Позивач вказує, що на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 23.08.2018 у справі №2540/2596/18, Чернігівським ОУПФУ призначено ОСОБА_4 пенсію за вислугою років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції від 12.07.2001) в розмірі 90% суми щомісячного заробітку без обмеження її максимального розміру, з урахуванням довідки про складові заробітної плати прокуратури міста Києва № 18/50 від 13.03.2018 з дня звернення, тобто з 26.03.2018, що підтверджується відповідними розпорядженнями та протоколом.

Доплата пенсії, яка виникла при здійсненні призначення стягувачу пенсії за період з 26.03.2018 по 30.11.2018, склала 19 456,56 грн. та була включена у додаткові відомості грудня 2018 року і виплачена 12.12.2018.

При цьому, під час виконання рішення суду Чернігівським ОУПФУ враховано, що відповідно до пункту 13-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України від 09.07.2003 №1058-VI «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (з урахуванням змін, внесених Законом України від 03.10.2017 №2148-VIII, які застосовуються з 01.10.2017) з 1 жовтня 2017 року пенсії, призначені після набрання чинності Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" (крім осіб з інвалідністю I та II груп, осіб з інвалідністю внаслідок війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на умовах законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про наукову і науково-технічну діяльність" у період роботи на посадах державної служби, визначених Законом України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року N 889-VIII, а також на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", виплачуються у розмірі, обчисленому відповідно до цього Закону. Після звільнення з роботи виплата пенсії, призначеної відповідно до зазначених законів, поновлюється.

Оскільки стягувач є працюючим пенсіонером, пенсія якому призначена в період дії вищевказаної норми Закону України від 09.07.2003 №1058-VI «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка є чинною та не визнана неконституційною, Чернігівське ОУПФУ застосувало вказану норму під час визначення порядку виплати призначеної стягувачу пенсії.

Як вбачається зі змісту рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 23.08.2018 у справі №2540/2596/18, під час розгляду справи судом вирішено спір про наявність правових підстав для призначення пенсії ОСОБА_4 за вислугою років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції від 12.07.2001) в розмірі 90% суми щомісячного заробітку без обмеження її максимального розміру, з урахуванням довідки про складові заробітної плати прокуратури міста Києва № 18/50 від 13.03.2018 з дня звернення, тобто з 26.03.2018 та виплачувати її в повному обсязі без обмеження і сплатити заборгованість, що виникне внаслідок такого призначення.

За наведених обставин, суд погоджується з позицією апелянта, що Чернігівським ОУПФ не виконано рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 23.08.2018 у справі №2540/2596/18 в повному обсязі, і не доведено наявності поважних причин його невиконання, а отже, державним виконавцем обґрунтовано прийнято постанову від 07.02.2019 про накладення штрафу на боржника у розмірі 5100,00 грн.

Також, суд вважає необґрунтованими посилання позивача у спірних правовідносинах на пункту 13-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України від 09.07.2003 №1058-VI «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (з урахуванням змін, внесених Законом України від 03.10.2017 №2148-VIII, які застосовуються з 01.10.2017) згідно якого у період роботи на відповідних посадах пенсія обмежується її максимальним розміром, оскільки вищевказаним рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 23.08.2018 зобов'язано відповідача виплачувати пенсію в повному обсязі без обмеження.

Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Частиною першою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, суд вважає, що відповідач при прийнятті оскаржуваної постанови про накладення на Чернігівське ОУПФ штрафу в розмірі 5100,00 грн. діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, а отже, відсутні правові підстави для скасування даної постанови, тому в задоволенні позову слід відмовити.

Суд також застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 26.02.2019 у справі за адміністративним позовом Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України до Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, третя особа - ОСОБА_4 про визнання неправомірною та скасування постанови - задовольнити.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 26.02.2019 скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В. В. Кузьменко

Судді: Я. М. Василенко

О. І. Шурко

Повний текст рішення виготовлено 29.03.2019