Справа № 813/2657/18
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2019-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2019 рокуЛьвів№ 857/1673/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Носа С. П.,

суддів Кухтея Р. В., Шевчук С.М.;

за участю секретаря судового засідання Джули В. М.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Львівського комунального підприємства Львівелектротранс на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2018 року в справі № 813/2657/18 (головуючий суддя Крутько О.В., м. Львів, повний текст судового рішення складено 28 грудня 2018 року) за позовом Львівського комунального підприємства Львівелектротранс до відповідального за організацію регіонального представництва Уповноваженого Верховної ОСОБА_1 України з прав людини у Львівській області Секретаріату Уповноваженого Верховної ОСОБА_1 України з прав людини ОСОБА_2, Секретаріату Уповноваженого Верховної ОСОБА_1 України з прав людини, третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_3 організації Молодіжний інформаційно-консалтинговий центр За якісний транспорт про визнання протиправними дій, зобовязання утриматись від вчинення дій, визнання протиправною та скасування вимоги,-

ВСТАНОВИВ:

Львівське комунальне підприємство Львівелектротранс звернулося з позовом до відповідального за організацію регіонального представництва Уповноваженого Верховної ОСОБА_1 України з прав людини у Львівській області Секретаріату Уповноваженого Верховної ОСОБА_1 України з прав людини ОСОБА_2, Секретаріату Уповноваженого Верховної ОСОБА_1 України з прав людини, у якому просить визнати протиправними дії ОСОБА_2, посадової особи працівника Секретаріату Уповноваженого Верховної ОСОБА_1 України з прав людини, керівника регіонального представництва Уповноваженого Верховної ОСОБА_1 України з прав людини у Львівській області, що виразились у складанні Львівському комунальному підприємству Львівелектротранс листа-вимоги від 11.06.2018 № 617/2018 та зобовязати її утриматись від складання протоколу (протоколів) про адміністративне правопорушення щодо посадової особи (посадових осіб) позивача за ст. 212-3 КУпАП та/або ст. 188-40 КУпАП, визнати протиправним та скасувати лист-вимогу від 11.06.2018 р. № 617/2018.

В обґрунтування вимог позовної заяви вказано, що запитувана інформація, що становить обєкт розгляду у даній позовній заяві не є публічною у розумінні Закону України Про доступ до публічної інформації, а тому відсутні будь-які порушення прав заявника на доступ до публічної інформації. Зазначено, що позивач не є розпорядником запитуваної інформації. Позивач вказує, що запит було надіслано від імені заявника юридичної особи ГО Молодіжний інформаційно-консалтинговий центр За якісний транспорт, однак, відповідач зобовязує позивача надати запитувану інформацію фізичній особі ОСОБА_4, що є порушення норм Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2018 року відмовлено в задоволенні адміністративного позову.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Львівське комунальне підприємство Львівелектротранс подало апеляційну скаргу, в якій висловлено прохання скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою адміністративний позов задоволити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення було порушено норми матеріального та процесуального права. Також вказано, що позивач не є розпорядником запитуваної інформації в розумінні Закону України «Про доступ до публічної інформації», оскільки Львівська міська рада, володіючи необхідною інформацією повинна була надати її на вимогу третьої особи.

Представник позивача, у судовому засіданні, вимоги апеляційної скарги підтримав та просить її задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача - Секретаріату Уповноваженого Верховної ОСОБА_1 України з прав людини, у судовому засіданні, вимоги апеляційної скарги заперечив та просить відмовити в її задоволенні.

Інші особи, у судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання, що відповідно до частини другої статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи за їхньої відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача та представника відповідача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Встановлено, що ОСОБА_3 організація Молодіжний інформаційно-консалтинговий центр За якісний транспорт в особі представника запитувача ОСОБА_4 звернулась до Львівської міської ради з запитом на отримання публічної інформації № 3 від 26.02.2018 року, у якому просила надати інформацію щодо коштів, які були перераховані від моменту державної реєстрації на рахунки ЛКП Львівелектротранс. У запиті запитувач просив деталізувати і зазначити суму і вид робіт/витрати, на які були виділені ці кошти щодо визначених періодів, надати інформацію щодо перерахованого майна на баланс юридичної особи ЛКП Львівелектротранс щодо визначених у запиті періодів і оціночну вартість цього майна.

Управління транспорту Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради згідно листа № 4-2503-275 від 05.03.2018 скерувало зазначений запит на розгляд ЛКП Львівелектротранс, директору ОСОБА_5

ЛКП Львівелектротранс у відповідь на запит направило керівнику ГО За якісний транспорт ОСОБА_4 лист від 14.03.2018 року (а.с. 17), у якому зазначило, що ЛКП Львівелектротранс підпадає під дію Закону України Про доступ до публічної інформації як розпорядник інформації в розумінні п.2 ч.1 ст. 13 Закону, де визначено, що юридичні особи, які фінансуються з бюджету, є розпорядниками лише в частині інформації щодо використання бюджетних коштів. Щодо решти інформації, якою вони володіють, ці юридичні особи, не є розпорядниками публічної інформації. ЛКП вказує, що запитувана інформація жодним чином не стосується використання підприємством бюджетних коштів, а ЛКП Львівелектротранс не є розпорядником (у розумінні Закону України Про доступ до публічної інформації) запитуваної інформації.

Керівник ГО За якісний транспорт ОСОБА_4 у звязку з ненаданням відповіді на запит звернувся до Уповноваженого Верховної ОСОБА_1 з прав людини з заявою № 1 від 17.04.2018 року, у якій просив вжити заходів щодо відновлення його прав на доступ до публічної інформації.

Регіональним представництвом Уповноваженого Верховної ОСОБА_1 України з прав людини у Львівській області, на виконання доручення Уповноваженого Верховної ради України з прав людини, в ході здійснення провадження за зверненням керівника ГО За якісний транспорт направлено директору ЛКП Львівелектротранс ОСОБА_5 лист (вимогу) № 617/2018 від 11.06.2018 року, у якому зазначено, що ЛКП Львівелектротранс є комунальним підприємством, засновником якого є територіальна громада міста Львова в особі Львівської міської ради. Все майно, яким володіє ЛКП Львівелектротранс, у тому числі кошти, отримані від засновника, є комунальним майном, тобто власністю територіальної громади міста Львова. Запитувана потерпілим інформація є суспільно необхідною, публічною, а ЛКП Львівелектротранс є її розпорядником відповідно до Закону України Про доступ до публічної інформації. Керуючись пунктом 8-1 частини 1 статті 255 КУпАП, статтями 13,17,22 Закону України Про Уповноваженого Верховної ОСОБА_1 України з прав людини регіональне представництво просив невідкладно надати ОСОБА_4 запитувану у запиті від 02.03.2018 вих. № 2-6236-Ш-2503 інформацію; надати підтверджуючі документи про надання запитуваної у вказаному запиті інформації заявнику (копії відповідних листів та докази їх направлення; витяг з журналу реєстрації вхідної/вихідної кореспонденції; копію реєстру поштових відправлень з відбитком поштового штемпеля тощо); для вирішення питання щодо притягнення до відповідальності за порушення Закону України Про доступ до публічної інформації забезпечити надання на бланку обґрунтованих письмових пояснень осіб, відповідальних за розгляд та надання відповіді на запит ОСОБА_4 по суті справи, а також забезпечити надання персональних даних відповідальних осіб.

Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.

Уповноважений Верховної ОСОБА_1 України з прав людини 19.02.2013 р. наказом № 14/02-13 затвердив Положення про регіональні представництва Уповноваженого Верховної ОСОБА_1 України з прав людини (надалі Положення).

Відповідно до Положення, регіональні представництва Уповноваженого Верховної ОСОБА_1 України з прав людини утворюються Уповноваженим Верховної ОСОБА_1 України з прав людини відповідно до Закону України "Про Уповноваженого Верховної ОСОБА_1 України з прав людини" для забезпечення ефективної діяльності Уповноваженого та доступності здійснення особистого прийому громадян у віддалених від м. Києва адміністративно-територіальних одиницях.

Згідно пп.6.3, пп.6.4 п.6 Положення, регіональне представництво відповідно до покладених на нього завдань готує пропозиції щодо відкриття провадження у справах про порушення прав і свобод людини, в тому числі і щодо звернень, які надійшли до регіонального представництва, та письмово інформує заявника про направлення матеріалів до Секретаріату Уповноваженого з прав людини, а також здійснює реалізацію відкритих проваджень, готує пропозиції щодо відкриття провадження у справах про порушення прав і свобод людини та здійснює реалізацію відкритих проваджень.

Відповідно до п.1.1 Порядку здійснення провадження Уповноваженого Верховної ОСОБА_1 України з прав людини у справах, затвердженого наказом Уповноваженого Верховної ОСОБА_1 України з прав людини, від 12.08.2013, № 18/02-13 провадження Уповноваженого Верховної ОСОБА_1 України з прав людини - це комплекс заходів, які здійснюються з метою парламентського контролю за додержанням конституційних прав і свобод людини, сприяння їх поновленню, запобігання виникненню умов, що створюють можливості порушення прав та свобод людини.

За змістом п.7 Положення працівники регіонального представництва відповідно до покладених на них завдань з метою забезпечення прав людини мають право запитувати (усно чи письмово) й одержувати в установленому порядку інформацію (документи) від територіальних органів (підрозділів) центральних органів виконавчої влади, інших державних органів, у тому числі Служби безпеки України та органів прокуратури України, місцевих та апеляційних судів, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, їх посадових та службових осіб; відповідно до норм адміністративного законодавства та з передбачених законодавством підстав складати та підписувати протоколи про адміністративні правопорушення, надсилати їх до суду для прийняття рішення та здійснювати супроводження під час судового розгляду; надавати відповіді заявникам про результати здійснення регіональним представництвом проваджень Уповноваженого щодо порушення права на доступ до публічної інформації чи права на звернення.

Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Згідно статті 9 Закону України Про інформацію, всі громадяни України, юридичні особи і державні органи мають право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення та зберігання відомостей, необхідних їм для реалізації ними своїх прав, свобод і законних інтересів, здійснення завдань і функцій.

Відповідно до статей 1, 5 Закону України Про доступ до публічної інформації, публічна інформація - відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Доступ до інформації забезпечується шляхом систематичного та оперативного оприлюднення інформації в офіційних друкованих виданнях, на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет, на інформаційних стендах, будь-яким іншим способом, а також надання інформації за запитами на інформацію

Згідно статті 3 Закону України Про доступ до публічної інформації право на доступ до публічної інформації гарантується: 1) обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; 2) визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; 3) максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації; 4) доступом до засідань колегіальних суб'єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством; 5) здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації; 6) юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.

Відповідно до частини другої статті 1 Закону України Про доступ до публічної інформації публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Такі випадки встановлені частиною першою статті 6 цього Закону, згідно з якою публічною інформацією з обмеженим доступом, є конфіденційна інформація; таємна інформація; службова інформація.

Види та порядок обмеження доступу до інформації передбачено статтею 6 Закону України Про доступ до публічної інформації, в частині п'ятій якої встановлено, що не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно. При дотриманні вимог, передбачених частиною другою цієї статті, зазначене положення не поширюється на випадки, коли оприлюднення або надання такої інформації може завдати шкоди інтересам національної безпеки, оборони, розслідуванню чи запобіганню злочину.

За правилами статті 14 Закону України Про доступ до публічної інформації розпорядники інформації зобов'язані: 1) оприлюднювати інформацію про свою діяльність та прийняті рішення; 2) систематично вести облік документів, що знаходяться в їхньому володінні; 3) вести облік запитів на інформацію; 4) визначати спеціальні місця для роботи запитувачів з документами чи їх копіями, а також надавати право запитувачам робити виписки з них, фотографувати, копіювати, сканувати їх, записувати на будь-які носії інформації тощо; 5) мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації; 6) надавати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації.

Згідно статті 16 Закону України Про доступ до публічної інформації розпорядник інформації відповідає за визначення завдань та забезпечення діяльності структурного підрозділу або відповідальної особи з питань запитів на інформацію розпорядників інформації, відповідальних за опрацювання, систематизацію, аналіз та контроль щодо задоволення запиту на інформацію та надання консультацій під час оформлення запиту. Запит, що пройшов реєстрацію у встановленому розпорядником інформації порядку, обробляється відповідальними особами з питань запитів на інформацію.

Пунктом 2 частини першої статті 13 Закону України Про доступ до публічної інформації передбачено, що до розпорядників інформації належать, зокрема, юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів.

Відповідно до статті 327 Цивільного кодексу України у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

За змістом пункту 3 статті 8 Господарського кодексу України господарська компетенція органів державної влади та органів місцевого самоврядування реалізується від імені відповідної державної чи комунальної установи.

Пунктом 7 статті 78 Господарського кодексу України визначено, що органами управління комунального унітарного підприємства є, зокрема, керівник підприємства, який призначається (обирається) органом, до сфери управління якого належить підприємство, або наглядовою радою цього підприємства (у разі її утворення) і є підзвітним органу, який його призначив (обрав). Таким чином, комунальні підприємства створені органом місцевого самоврядування на основі комунального майна та здійснюють свою діяльність від імені територіальної громади, а тому всі кошти, які отримано комунальними підприємствами є також власністю територіальної громади, тобто є бюджетними коштами (комунальним майном).

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 14.03.2018 року у справі № 815/1216/16.

Встановлено, що запит ОСОБА_3 організації Молодіжний інформаційно-консалтинговий центр За якісний транспорт (запитувача ОСОБА_4), стосувався публічної інформації щодо коштів, які були перераховані від моменту державної реєстрації Львівською міською радою на рахунки ЛКП Львівелектротранс, перерахованого майна на баланс вказаної юридичної особи та вартості зазначеного майна.

ЛКП Львівелектротранс відмовлено у наданні інформації з покликанням на те, що ЛКП Львівелектротранс в розумінні статті 13 Закону України Про доступ до публічної інформації не є розпорядником вказаної інформації, а є розпорядником лише публічної інформації в частині інформації щодо використання бюджетних коштів.

Також встановлено, що засновником ЛКП Львівелектротранс є Львівська міська рада. Майно підприємства становлять основні та оборотні засоби, а також інші активи, вартість яких відображається у самостійному балансі підприємства. Майно підприємства, у тому числі кошти, отримані від засновника, є комунальною власністю громади м. Львова і закріплюється за підприємством на праві господарського відання (комунальне комерційне підприємство).

За таких обставин ЛКП Львівелектротранс є розпорядником запитуваної інформації Відповідно до пункту 5 статті 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації" не може бути обмежено доступ до вищевказаної інформації.

Представництвом Уповноваженого Верховної ОСОБА_1 України з прав людини у Львівській області під час здійснення провадження за зверненням керівника ГО Молодіжний інформаційно-консалтинговий центр За якісний транспорт щодо порушення права на доступ до публічної інформації було направлено лист-звернення директору позивача, у якому вірно зазначено, що запитувана ОСОБА_4 інформація, яка стосується отриманих ЛКП Львівелектротранс коштів та майна засновника є суспільно-необхідною, публічною, а ЛКП Львівелектротранс є її розпорядником відповідно до Закону України Про доступ до публічної інформації.

Відтак, згідно вищенаведених норм, які регулюють діяльність регіонального представництва Уповноваженого Верховної ОСОБА_1 України з прав людини, представник Секретаріату Уповноваженого, у межах повноважень в оскаржуваному зверненні просила невідкладно надати ОСОБА_4 запитувану у запиті від 02.03.2018 вих. № 2-6236-Ш-2503 інформацію; надати підтверджуючі документи про надання запитуваної інформації заявнику та для вирішення питання щодо притягнення до відповідальності за порушення Закону України Про доступ до публічної інформації забезпечити надання на бланку обґрунтованих письмових пояснень осіб, відповідальних за розгляд та надання відповіді на запит.

Також суд апеляційної інстанції наголошує, що покликання на неправомірне зазначення про надсилання запитуваної інформації ОСОБА_4, без зазначення найменування юридичної особи ГО Молодіжний інформаційно-консалтинговий центр За якісний транспорт, не може братися до уваги , оскільки саме ОСОБА_4 звертався до Уповноваженого Верховної ОСОБА_1 з прав людини щодо порушення права на доступ до публічної інформації та він, на час звернення та надання відповіді, був представником запитувача і керівником ГО Молодіжний інформаційно-консалтинговий центр За якісний транспорт.

Згідно з ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог, доводи апеляційних скарг висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись статтями 229, 241, 243, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Львівського комунального підприємства Львівелектротранс залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2018 року в справі № 813/2657/18 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

На постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_6
судді ОСОБА_1
ОСОБА_7
Повне судове рішення складено 01 квітня 2019 року.