Справа № 202/8140/18
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2019-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

21 березня 2019 року Справа № 202/8140/18

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін (в письмовому провадженні) в місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпрі ради про стягнення сум, -

ВСТАНОВИВ:

21 грудня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпрі ради, в якому просив:

- стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпрі ради щорічну допомогу на оздоровлення згідно ст. 48 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: за 2016 рік 6 790,00 грн.; за 2017 рік 15 900,00 грн.; за 2018 рік 18 515,00 грн.

Позивач в обґрунтування позову зазначає, що він є потерпілим внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії, а тому відповідно до статті 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, має право на отримання щорічної разової грошової допомоги на оздоровлення у розмірі 5 мінімальних заробітних плат. Проте, за 2016, 2017 та 2018 роки він отримав щорічні допомоги на оздоровлення у меншому розмірі, ніж це передбачено законодавством. У зв'язку з цим, позивач звернувся до відповідача з проханням зробити перерахунок допомоги та виплатити йому у розмірі пяти мінімальних заробітних плат. Відповідач відмовив йому з огляду на те, що зазначена допомога виплачується у розмірах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005 року.

Відповідно до ухвали від 22 грудня 2018 року Індустріального районного суду м. Дніпропетровська позовну заяву передано за підсудністю на розгляд Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 січня 2019 року передано на розгляд судді Боженко Н.В.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 січня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд останньої за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

08 лютого 2019 року на адресу суду від представника відповідача надійшов письмовий відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідачем не порушувались права позивача, оскільки щорічна допомога на оздоровлення нараховувалась позивачу саме у розмірі встановленому статтею 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Крім того, зазначено, що позивач отримавши допомогу на оздоровлення на особовий рахунок в АТ «Ощадбанк» у квітні 2016 року за 2016 рік (платіжне доручення № 49), у квітні 2017 року за 2017 рік (платіжне доручення № 193), у червні 2018 року за 2018 рік (платіжне доручення № 344), звернувся до суду лише 21 грудня 2018 року, тобто з пропуском строку звернення до суду, у зв'язку з чим позовну заяву ОСОБА_2 слід залишити без розгляду.

Згідно положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії, що підтверджується посвідченням від серії А № 342223.

26 листопада 2018 позивач звернувся до відповідача із заявою щодо нарахування та виплати ОСОБА_2 щорічної грошової допомоги як особі, яка приймала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2-ї категорії, відповідно до статті 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи за період 2016-2018 роки.

Листом від 29.11.2018 року № К-911 відповідач повідомив позивачу, що щорічна допомога на оздоровлення виплачується в розмірах установлених постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562 Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та становить для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії - 100 гривень. Отже, правових підстав для здійснення позивачу вищевказаного перерахунку щорічної допомоги на оздоровлення за 2016-2018 роки у відповідача немає.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Тобто, згідно положень вказаної статті - початок перебігу строку звернення до суду безпосередньо пов'язане з часом коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс та інші проти Великобританії" рішення від 22.10.1996р., справа "Девеєр проти Бельгії" рішення від 27.02.1980р.).

Виплати позивачу одноразової допомоги на оздоровлення, що передбачена ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", є щорічними.

Розглянувши адміністративну справу № 202/8140/18 за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпрі ради про стягнення сум щорічної допомоги на оздоровлення згідно ст. 48 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи за 2016 2018 роки, суд приходить до висновку, що позивач пропустив строк звернення до адміністративного суду, оскільки про розмір нарахованої щорічної допомоги на оздоровлення він дізнався 13 квітня 2016 року за 2016 рік (платіжне доручення № 49), 18 квітня 2017 року за 2017 рік (платіжне доручення № 193), 14 червня 2018 року за 2018 рік (платіжне доручення № 344), однак до суду звернувся лише 21 грудня 2018 року.

Суд також звертає увагу, що факт виплати відповідачем щорічної допомоги на оздоровлення згідно ст. 48 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи підтверджений відповідачем, а саме: 13 квітня 2016 року, 18 квітня 2017 року та 14 червня 2018 року, згідно копій платіжних доручень та рішень на зарахування компенсацій на оздоровлення, що не спростовано позивачем.

Отримавши суми щорічної допомоги на оздоровлення у відповідні місяці, позивач дізнався, або принаймні повинен був дізнатись (мав таку можливість) про порушення його прав.

Належних доказів щодо підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду та заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду позивач не надав, відповідно у суду відсутні будь-які підстави для поновлення позивачу пропущеного строку на звернення до суду, тому вищевказаний адміністративний позов ОСОБА_2 підлягає залишенню без розгляду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21.11.2018 року у справі № 202/4104/17 (провадження № К/9901/4415/17).

Відповідно до ч. 3 ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 240 Кодексу адміністративного судочинства України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Враховуючи вище викладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги ОСОБА_2 залишити без розгляду на підставі п. 8 ч. 1 ст. 240 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. ст. 122, 123, 240, 248, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпрі ради про стягнення сум - залишити без розгляду.

Роз'яснити позивачу, що згідно з частиною 4 статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Ухвала набирає законної сили відповідно до вимог статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1