Справа № 821/1138/18
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2019-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2019 р.м.ОдесаСправа № 821/1138/18

Пятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Димерлія О.О.,

ОСОБА_1,

за участю: секретаря судового засідання Пальоної І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 апеляційну скаргу Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі на рішення Херсонського окружного адміністративного суду, прийняте 26 липня 2018 року у складі суду судді Кисельової О.Й. по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Строй Мир" до Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправним та скасування рішення митного органу про коригування митної вартості товарів,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Строй Мир" звернулось до суду з адміністративним позовом до Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, у якому просило визнати протиправним та скасувати визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товарів від 04.06.2018 року №UA508070/2018/000052/2.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 26.07.2018 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Строй Мир" до Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправним та скасування рішення митного органу про коригування митної вартості товарів задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів від 04.06.2018 року № UA508070/2018/000052/2. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 2420 грн. 70 коп. та витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 3000 грн.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням суду першої інстанції, Митниця ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі звернулась до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог. В обґрунтування скарги апелянт зазначив, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до винесення необґрунтованого рішення та невірного вирішення спору.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що під час здійснення митного контролю правильності визначення митної вартості товарів, а також перевірки документів поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, які не давали змогу встановити реальну митну вартість товару за ціною договору. На думку апелянта, позивач не спростував наданими документами сумніви стосовно заявленої митної вартості товару. Враховуючи наведене, апелянт вважає, що дії митного органу є правомірними, відтак наявні підстави для відмови в задоволенні позовних вимог. Крім того, апелянт зазначає, що оскаржуване рішення на його думку є неправомірним в частині стягнення на користь позивача витрат на правничу допомогу адвоката. При цьому апелянт посилається на відсутність детального опису виконаних робіт, не співмірність витрат за послуги з представництва інтересів у суді першої інстанції, а також на незначну складність справи та подібність даної справи до аналогічних.

Відзив (заперечення) на апеляційну скаргу позивачем не надано.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 06.03.2018 року між ТОВ "Строй Мир" та компанією SHUNDE HUANRUN IMP & EXP CO LTD OF FOSHAN, Китай, укладено контракт № СН-UA-18/03/06 (далі Контракт) на поставку побутової техніки та запасних частин до неї за номенклатурою, кількістю та цінам згідно супровідних документів на умовах CIF ODESSA/ CHЕRNOMORSK/ YUZHNIY, Україна, відповідно до правил Інкотермс 2010 (а.с. 20-24).

Предметом Контракту є імпорт позивачем на митну територію України товару, а саме: вентилятори підлогові, побутові, з вмонтованим електродвигуном, потужністю 35Вт-14672 шт., торговельної марки MIDAS, призначені для подавання великої кількості повітря, загальною вагою 34170 кг, вартістю 47684 доларів США.

Специфікація до контракту № 2 від 15.04.2018 року містить перелік товарів, їх кількість та вартість всього 14672 штук на суму 47684 доларів США. Специфікація скріплена печатками покупця (ТОВ "Строй Мир") та продавця (SHUNDE HUANRUN IMP & EXP CO LTD OF FOSHAN, Китай), а також підписами повноважних представників сторін (а.с. 78).

Пакувальний лист також містить дані про 14672 штуки вентиляторів напільних загальною вагою 34170 кг, країна походження товару Китай, пакувальний лист скріплено печаткою продавця та підписом повноважного представника (а.с. 72).

Інвойс № 2017US636-2 від 15.04.2018 року містить дані про товар в кількості 14672 штук загальною вартістю 2777,5047684 доларів США, інвойс скріплено печаткою продавця та підписом повноважного представника (а.с. 73).

Відповідно до морського коносаменту від 18.04.2018 року товар завантажено в порту Foshan, China; вантажовідправник SHUNDE HUANRUN IMP & EXP CO LTD OF FOSHAN, ADD: FIRST FOOR, No 1, HESHENG ROAD, XIJIAO, GUANGZHU HIGHWAY OF RONGGUI, SHUNDE AREA, FOSHAN CITY, GUANGDONG, China отримувач вантажу ТОВ "Строй Мир", порт розвантаження Чорноморськ, Одеська область, Україна (а.с. 74-77).

04.06.2018 року декларантом позивача ФОП ОСОБА_2 для митного оформлення товару до сектору митного поста "Херсон - центральний" Херсонської митниці ДФС України подано митну декларацію № UA508070/2018/000696, відповідно до якої заявлена митна вартість товарів у розмірі 47684 доларів США, за ціною договору (перший метод визначення митної вартості) (а.с. 15-16).

Разом з вантажно-митною декларацією позивачем для оформлення товару надано: зовнішньоекономічний договір (контракт); доповнення до зовнішньоекономічного контракту; пакувальний лист; рахунок-фактура (інвойс); коносамент; автотранспортна накладна; декларація про походження товару; договір про надання послуг митного брокера.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України (далі МК України), митний орган дійшов висновку, що документи, які надані до митного оформлення, не містять всіх даних відповідно до обраного методу визначення митної вартості товару, в поданому до митного оформлення контракті № CH-UA-18/03/06 від 06.03.2018 року згідно п. 4.2 не вказано, що витрати на транспортування та страхування включені до вартості товару. Фактурна вартість товару не відповідає ціновій інформації, наявній у митному органі. Пунктом 3.1. контракту від 06.03.2018 року № CH-UA-18/03/06 умовами поставки є CIF ОСОБА_1 (Україна), що передбачає обовязкове здійснення страхування товару. Відповідно до підпункту 8 п. 2 ст. 53 МК України, у разі здійснення страхування декларантом для підтвердження митної вартості надаються документи, що містять відомості про вартість страхування (страховий поліс), проте до митного оформлення вказані документи не надано.

04.06.2018 року на підставі встановлених розбіжностей у поданих до митного оформлення документах, відповідачем направлено електронне повідомлення декларанту, із зазначенням про наявність у поданих до митного оформлення документах розбіжностей та про необхідність надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості.

На виконання вимог митного органу 04.06.2018 року позивачем додатково надано прас-лист, комерційну пропозицію та висновок Херсонської ТПП.

04.06.2018 року Митницею ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA508070/2018/000052/2.

Вважаючи зазначене рішення протиправним, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про його скасування.

Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивачем для оформлення товару за методом № 1 надано всі передбачені законодавством документи для підтвердження ціни товару, що імпортується, а митним органом безпідставно застосовано резервний метод визначення митної вартості товару (за резервним методом). За висновками суду першої інстанції, відповідач не надав доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів в недостовірності наданої інформації, відповідно дійшов висновку, що рішення про корегування митної вартості від 04.06.2018 року не відповідає ознакам правомірності та обґрунтованості, а тому підлягає скасуванню. Крім того, суд першої інстанції встановив, що сума витрат позивача на правову допомогу у розмірі 3000,00 грн. є співмірною із складністю справи та виконаними адвокатом роботами, ціною позову та значенням справи для сторони.

Вирішуючи дану справу в апеляційній інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Так, правовідносини щодо організації та здійснення митної справи в Україні, економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України врегульовані положеннями МК України.

Статтею 49 МК України визначено, що митна вартість товарів - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частинами 4 та 5 статті 58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Згідно ч.1 ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Як встановлено ч.2 ст.52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобовязані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на обєктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

За правилами ч.1 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначається ч.2 ст.53 МК України.

Відповідно до вимог ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобовязані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелік яких визначений положеннями даної статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч.6 ст.53 МК України).

Як встановлено ч.1 ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55цього Кодексу.

Згідно ч.4 ст.54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобовязаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 6 статті 54 МК України визначено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.1 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

З наведеного вбачається, що митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.

Проте, такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів.

При цьому, в розумінні наведених статей МК України, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи, зазначені у ч.2 ст.53 МК України, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто, наведені приписи зобов'язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

В свою чергу, ненаведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом зокрема, у постановах від 26 червня 2018 року (справа №814/1996/15), від 22 травня 2018 року (справа №808/178/16), від 23 жовтня 2018 року (справа №820/1761/17), постановах Верховного Суду України від 31 березня 2015 року (справа № 21-127а15), від 30 червня 2015 року (справа № 21-591а15), в яких зазначено, що наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обовязковою, оскільки з цією обставиною закон повязує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Як встановлено колегією суддів, обґрунтовуючи свої сумніви у правильності зазначеної позивачем митної вартості товару заявленому у спірному випадку до декларування, апелянт послався на те, що в поданих декларантом документах, які підтверджують заявлену митну вартість, містяться розбіжності, проте відповідачем не вказано, які саме підстави дають обґрунтовану можливість вважати, що позивачем заявлено неповні чи/або недостовірні відомості саме щодо митної вартості заявленого до декларування товару, зокрема, не вказано які саме складові митної вартості є непідтвердженими.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно безпідставності посилань митного органу на ту обставину, що у пункті 4.2 контракту від 06.03.2018 року не вказано про включення до вартості товару витрат на транспортування та страхування з огляду на наступне.

Так, в оскаржуваному рішенні митним органом зазначено, що позивачем не надано на вимогу митного органу страхових документів, які б визначали витрати на страхування товару, а також документів, що підтверджують витрати на перевезення вантажу в зв'язку з тим, що Контрактом передбачено постачання товару на умовах CIF ОСОБА_1/Чорноморськ/Южний, за якими до обов'язків продавця належить оплата витрат на фрахт, необхідних для доставки товару в зазначений порт призначення, та входить страхування товару від транспортних ризиків. Тобто при базисі поставки CIF в ціну товару включається вартість товару, фрахт до порту призначення та страхування від узгоджених ризиків. Тому у сторін договору відсутня необхідність додаткового уточнення вказаних положень за умови посилання на правила Інкотермс-2010.

Відповідно до Інкотермс-2010 CIF (Cost, Insurance and Freight (... named port of destination) - вартість, страхування і фрахт (... назва порту призначення). Термін "вартість, страхування та фрахт" означає, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження. Продавець зобов'язаний понести витрати та оплатити фрахт, необхідні для доставки товару до названого порту призначення, проте, ризик втрати чи пошкодження товару, а також будь-які додаткові витрати, спричинені подіями, що виникають після здійснення поставки, переходять з продавця на покупця. Однак за умовами терміна CIF на продавця покладається також обов'язок забезпечення морського страхування на користь покупця проти ризику втрати чи пошкодження товару під час перевезення. Отже, продавець зобов'язаний укласти договір страхування та сплатити страхові внески. Покупець повинен мати на увазі, що за умовами терміна CIF від продавця вимагається забезпечення страхування лише з мінімальним покриттям. У випадку, якщо покупець бажає мати страхування з більшим покриттям, він повинен або прямо та недвозначно домовитися про це з продавцем, або самостійно вжити заходів до забезпечення додаткового страхування.

Отже, у разі укладання контракту за умовами поставки , на продавця покладається обов'язок забезпечення страхування на користь покупця проти ризику втрати чи пошкодження товару під час перевезення, а також сплати страхових внесків та вартості перевезення вантажу до порту відвантаження.

Зважаючи на те, що перевезення товару здійснювалося морем на умовах поставки CIF, колегія суддів зазначає, що в даному випадку ТОВ «СТРОЙ МИР» не повинно додатково страхувати товар та нести витрати на транспортування вантажу до порту ОСОБА_1/Чорноморськ/Южний. Таким чином, твердження апелянта про неможливість перевірки правильності визначеної декларантом митної вартості товару за відсутності документів, що містять відомості про вартість страхування та транспортування вантажу є помилковим, оскільки такі документи у даному випадку не вимагаються.

Відповідно до положень статті 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, здійснюється шляхом застосування таких методів: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Якщо основний метод не може бути використаний, застосовується послідовно кожний із перелічених у частині першій цієї статті методів. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

Як встановлено колегією суддів, митну вартість товарів скориговано та визначено за резервним методом відповідно до ст.64 МК України на підставі інформації, наявної у митного органу, а саме МД від 14.05.2018 р. №UA100130/2018/412461 в розмірі 2.32 дол.США/кг (4/87 дол. США/шт.) (митна вартість аналогічного товару з аналогічною країною походження) числове значення митної вартості товару становить 14672шт.*4.87 дол.США/шт.=71452,6400 дол. США (а.с. 92). Разом з тим, суд апеляційної інстанції зазначає, що поставка товару за МД від 14.05.2018 р. №UA100130/2018/412461 відбувалась на умовах Інкотермс-2010 FOB (Free on board), які передбачають що продавець зобов'язаний доставити товар у порт і завантажити на вказане покупцем судно, витрати з доставки товару на борт судна лягають на продавця. Покупець оплачує перевезення, страховку, витрати по розвантаженню і транспортування в точку призначення (а.с. 93). Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що використання митним органом вказаної декларації у якості аналогічної є необґрунтованим та не відповідає фактичним обставинам справи.

Суд апеляційної інстанції також акцентує увагу на тому, що за наявності інформації щодо митного оформлення аналогічного, на думку відповідача, товару митний орган не застосував метод - за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, а необґрунтовано обрав саме резервний метод. При цьому формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення, не може розцінюватись як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару та не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно того, що позивачем для оформлення товару за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються надано всі передбачені законодавством документи для підтвердження ціни товару, що імпортується, а митним органом безпідставно застосовано резервний метод визначення митної вартості товару (за резервним методом). При цьому відповідач не надав доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів в недостовірності наданої інформації. Враховуючи викладене, рішення про корегування митної вартості від 04.06.2018 року№UA508070/2018/000052/2 не відповідає ознакам правомірності та обґрунтованості, а тому підлягає скасуванню.

При цьому доводи апеляційної скарги ґрунтуються на суб'єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів, а також на невірному тлумаченні норм матеріального права. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Щодо посилань апелянта на неправомірність оскаржуваного рішення суду першої інстанції в частині стягнення на користь позивача витрат на правничу допомогу адвоката колегія суддів зазначає наступне.

Згідно статті 134 КАС, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 № 5076-VI (далі Закон № 5076-VI).

Відповідно до ст. 30 Закону № 5076-VI, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Так, як вбачається з п. 4.5 договору № 1СМр про надання правової допомоги від 19.03.2018 року, укладеного ТОВ "Строй Мир" із Адвокатським бюро "Євгена Малюка", розмір гонорару, який клієнт сплачує бюро за надану в межах цього договору правову допомогу, визначається сторонами окремою додатковою угодою, в якій сторони погоджують конкретний обсяг замовлених послуг.

Як вбачається з додаткової угоди №1/52/2 від 07.06.2018 року, вартість послуг та склад за надання правової допомоги у справі про оскарження рішення відповідача про коригування митної вартості товарів від 04.06.2018 року №UA508070/2018/000052/2 була визначена наступним чином: ознайомлення з документами наявними у клієнта та їх правовий аналіз 500,00 грн., підготовка позовної заяви 1000,00 грн., представництво інтересів в суді першої інстанції (незалежно від кількості судових засідань) 1500,00 грн. Клієнт оплачує послуги протягом 10 днів з дати прийняття Херсонським окружним адміністративним судом ухвали про відкриття провадження у справі на підставі рахунку на оплату (пункт 3.1 додаткової угоди).

Крім того, в матеріалах справи наявні рахунок на оплату № 18 від 16.07.2018 року та платіжне доручення № 211 про перерахування 17.07.2018 року на рахунок Адвокатського бюро "Євгена Малюка" суми 3000,00 грн., що підтверджують фактичну сплату вказаного гонорару за надання правової допомоги та дозволяють встановити які саме послуги надано адвокатом та їх вартість.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що сума витрат на правову допомогу у розмірі 3000,00 грн. є співмірною із складністю справи та виконаними адвокатом роботами, ціною позову та значенням справи для сторони. Сума зафіксована у додатковій угоді є сталою та не залежить від кількості часу, витраченого адвокатом на підготовку документів до суду або кількості судових засідань. Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо неспівмірность зазначених витрат, з огляду на винесення рішення по суті справи на користь ТОВ "Строй Мир" є необґрунтованими, відповідно судом першої інстанції було правомірно задоволено клопотання позивача про стягнення з митного органу витрат на професійну правничу допомогу.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, при цьому доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до положень статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 134, 292, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 26 липня 2018 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Строй Мир" до Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправним та скасування рішення митного органу про коригування митної вартості товарів залишити без задоволення.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 26 липня 2018 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Строй Мир" до Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправним та скасування рішення митного органу про коригування митної вартості товарів залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: О.О. Димерлій

Суддя: О.І. Шляхтицький