Справа № 804/4558/17
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2019-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 березня 2019 року м. Дніпросправа № 804/4558/17

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Кругового О.О., Прокопчук Т.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2017 р. (суддя Тулянцева І.В.) в адміністративній справі №804/4558/17 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення, прийняті Західно-Донбаською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Дніпропетровській області: податкове повідомлення-рішення № від 21.12.2016 про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем: "податок на доходи фізичних осіб, що сплачені фізичними особами за результатами річного декларування" в розмірі 16803,09 грн., з яких 13442,47 грн. сума основного зобов'язання та 3360,62 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями; вимога від 07.12.2016 №Ф- про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на суму 58965,92 грн.; рішення № від 07.12.2016 про застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі 1354,67 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2017 р. у задоволенні позову відмовлено.

На рішення суду першої інстанції позивачем подана апеляційна скарга, в якій він просить оскаржене рішення скасувати та постановити нове, яким позов задовольнити. Апелянт вказує на те, що контролюючий орган зробив помилковий висновок щодо завищення позивачем суми сукупного доходу, тому спірні рішення підлягають скасуванню.

В силу пункту 1 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини:

В період з 08.11.2016 по 16.11.2016 у відповідності до положень п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.75.1 ст.75, п.78.1.5 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України та п.3 Розділу II "Прикінцеві положення Закону України від 28 грудня 2014 року №71-ІІІV "Про внесення змін до Податкового кодексу та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", на підставі наказу Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 31 жовтня 2016 року № 486 та направлення № 234 від 08 листопада 2016 року головним державним ревізором - інспектором відділу контрольно - перевірочної роботи управління податків і зборів фізичних осіб ОСОБА_2 проведено позапланову невиїзну документальну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань, які стали предметом оскарження та які були підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень та вимоги з ЄСВ", про що складено Акт №79/10/04-10-13-04-19/НОМЕР_1 від 22 листопада 2016 року.

В ході проведення вказаної перевірки відповідачем встановлено, що позивачем допущено наступні порушення: п.6 ст.128 Господарського кодексу України - неналежне ведення обліку доходів та витрат; п.44.1, п.44.3 ст.44, п. 177.10 ст.177 Податкового кодексу - не забезпечено зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів та документів з питань обчислення і сплати податків та зборів за період з 17.09.2013 по 31.12.2015; пп.2 п.291.4 ст.291 Податкового кодексу України (у редакції, що дійсна до 01.01.2015) - перевищення обсягу доходу для платників податку другої групи на спрощеній системі оподаткування на 78 168,97 грн., в результаті чого донараховано єдиного податку у розмірі 11 725,35 грн.; п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України - заниження оподатковуваного доходу на загальну суму 67 212,36 грн., в т.ч. за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 на суму 67 212,36 грн., в результаті чого донараховано податок на доходи фізичних осіб від підприємницької діяльності на суму 13 442,47 грн., в т.ч. за 2015 рік - 13 442,47 грн.; абз.1, 2, п.2 ст.6, абз.2 п.1 ст.7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 року №2464-VІ донараховано єдиного внеску на загальну суму 58 965,92 грн., в т.ч. по роках: 2014 рік - 2955,05 грн., 2015 рік - 56 010,87 грн.; пп.51.1 ст.51 розділу ІІ, пп.169.2.2 п.169.2 ст.169 розділу, пп. "б"п.176.2 ст. 176 Податкового кодексу України - податкові розрахунки сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, а також сум нарахованого та утриманого з них податку (відомості за формо 1ДФ) за І-ІV квартали 2015 року до Західно-Донбаської ОДПІ надано не у повному обсязі.

21 грудня 2016 року відповідачем винесено: податкове повідомлення-рішення № від 21.12.2016 року про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем: "податок на доходи фізичних осіб, що сплачені фізичними особами за результатами річного декларування" в розмірі 16803,09 грн., в тому числі за основним платежем - 13442,47 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 3360,62 грн.; вимога від 07.12.2016 року № Ф- про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску у розмірі 58965,92 грн.; рішення № НОМЕР_2 від 07.12.2016 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі 1354,67 грн.

Вважаючи вказані рішення протиправними, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність спірних рішень, які прийняті за наявності встановлених обставин порушення позивачем вимог податкового законодавства.

В апеляційній скарзі позивач вказує на помилковість висновків, викладених в Акті податкової перевірки, з якими погодився суд першої інстанції, та зазначає, що на запит податкового органу ФОП ОСОБА_1 були надані пояснення із підтвердженням належними письмовими доказами щодо коштів, отриманих від ТОВ «Адмотіс» та від ПП «Плюс Віта». Скаржник вказує, що у платіжному дорученні помилково був зазначений вид платежу як «оплата за товар», замість «безпроцентної позики». В подальшому ця помилка була виправлена у бухгалтерському обліку позивача, а кошти повернуті.

Колегія суддів вважає доводи скаржника неспроможними, оскільки вони не підтверджені належними та допустимими доказами. Матеріали справи не містять документів, які свідчать про повернення ФОП ОСОБА_1 ТОВ «Адмотіс» та ПП «Плюс Віта» коштів, отриманих ним, нібито, як безвідсоткову позику. Крім того, листом від 14.11.2016 ФОП ОСОБА_1 відмовив у наданні документів на запит головного державного ревізора-інспектора (а.с.38, 39).

Наведені доводи позивача перевірялись і судом першої інстанції, який вказав на те, що позивачем до суду доказів фактичного виконання умов договорів про надання поворотної фінансової допомоги не надано. Документів бухгалтерського обліку, які б свідчили про те, що грошові кошти дійсно були відображені як "поворотна фінансова допомога", також не надано. Відображення вказаних сум як витрати за 2015 рік, в податковому обліку не здійснено, підтверджуючих документів про отримані доходи від продажу товарів, не надано, що свідчить про обгрунтованість висновків контролюючого органу про отримання позивачем доходу та його заниження за результатами річного декларування (за 2015 рік).

Також, судом було зазначено, що позивачем ані в ході перевірки, ані в судовому засіданні не було надано будь - яких первинних та бухгалтерських документів по взаємовідносинам з Приватним вищим навчальним закладом "Дніпропетровський університет імені Альфреда Нобеля" на суму 2670,02 грн.; Управлінням освіти та науки Дніпропетровської міської ради на суму 5000,00 грн.; ТОВ "ТЕВА Україна" в сумі 1541,82 грн. за надання маркетингових послуг; ТОВ "АРТ Фінанси" в сумі 900,00 грн. (орендна плата), у той час, коли контролюючим органом висновки щодо заниження доходів за 2015 рік зроблено і з урахуванням відомостей по банківським рахункам ФОП ОСОБА_1 щодо отримання доходів на зазначені суми.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Згідно абзацу другого пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

В силу приписів пункту 44.3 статті 44 Податкового кодексу України, платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

При цьому, у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності (пункт 44.6 статті 44 Податкового кодексу України).

В абзаці другому пункту 44.6 статті 44 Податкового кодексу України зазначається, що якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Отже, вищезазначеною правовою нормою визначено обов'язок позивача надати документи на підтвердження правомірності формування показників звітності, та наслідки неподання таких документів. Крім того, цією правовою нормою визначено обов'язок врахування наданих документів під час прийняття рішення.

Таким чином, висновки суду першої інстанції про заниження позивачем валового доходу на суму 67212,36 грн. за 2015 рік зроблені на підставі повно встановлених обставин у справі, тому відповідачем правомірно прийняті спірні рішення.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2017 р. в адміністративній справі №804/4558/17 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 12 березня 2019 р. і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук