Справа № 640/408/19
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2019-03-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

29 березня 2019 року м. Київ№ 640/408/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу
за позовомОСОБА_1
доДепартаменту охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (КМДА)
третя особа проОСОБА_2 скасування наказу від 13.12.2018 року № 2226/к,
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулася ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Департаменту охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) (далі - відповідач) про скасування наказу від 13 грудня 2018 року № 2226/к "Про призначення на посаду головного лікаря Київського міського клінічного госпіталю ветеранів війни ОСОБА_2.".

Позов обґрунтовано тим, що конкурс на зайняття посади головного лікаря Київського міського клінічного госпіталю ветеранів війни відповідно до Оголошення, затвердженого протоколом №1 конкурсної комісії від 23.10.2018 року, Департаментом охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) проведено з грубим порушенням Порядку проведення конкурсу на зайняття посади керівника державного, комунального закладу охорони здоров'я, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2017 року № 1094 «Про затвердження Порядку проведення конкурсу на зайняття посади керівника державного, комунального закладу охорони здоров'я».

Даний наказ, позивач вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки, на його думку, подані ОСОБА_2 документи до конкурсної комісії на зайняття посади головного лікаря Київського міського клінічного госпіталю ветеранів війни містять суперечливі відомості та деякі взагалі були відсутні.

Ухвалою суду від 15 січня 2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Одночасно, вказаною ухвалою суду до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору залучено - ОСОБА_2, та запропоновано подати до суду письмові пояснення з приводу заявлених позовних вимог.

Даною ухвалою також відповідачу надано час для подачі відзиву протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

04.02.2019 року представником Департаменту охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) надано до суду відзив, в якому відповідач проти адміністративного позову заперечує та просить відмовити в його задоволенні.

ОСОБА_2, у поданих до суду письмових поясненнях щодо позову, у задоволені ОСОБА_1 просив відмовити, обґрунтовуючи тим, що наказ Департаменту охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 13 грудня 2018 року № 2226/к "Про призначення на посаду головного лікаря Київського міського клінічного госпіталю ветеранів війни ОСОБА_2." є вмотивованим, прийнятим на підставі наявних документів, матеріалів конкурсної комісії та відповідно до норм чинного законодавства України.

У поданих до суду відповіді на відзив та запереченні на письмові пояснення третьої особи, позивач не погоджувався з їх доводами та просив позовні вимоги задовольнити повністю.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд при зазначає наступне.

Частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи (п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 19 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

За змістом п. 17 ч. 1 ст. 4 КАС України для цілей кодексу визначено, що публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Із наведеного слідує, що будь-яка державна служба є публічною службою.

При цьому, базовим (загальним) законом, що регулює суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу, є Закон України «Про державну службу» №889-10 (далі - Закон України № 889-10).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України від 10 грудня 2015 № 889-10 «Про державну службу» державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо: 1) аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів; 2) забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів; 3) забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг; 4) здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства; 5) управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням; 6) управління персоналом державних органів; 7) реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.

Як встановлено матеріалами справи, позивач оскаржує наказ Департаменту охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 13 грудня 2018 року № 2226/к "Про призначення на посаду головного лікаря Київського міського клінічного госпіталю ветеранів війни ОСОБА_2.".

Згідно п. 1.1 Статуту Київського міського клінічного госпіталю ветеранів війни (далі - Установа), затвердженого розпорядження Київської міської державної адміністрації 22 червня 1998 року № 1286 (у редакції розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 29 червня 2016 року № 470), є бюджетною неприбутковою установою, заснованою на комунальній власності територіальної громади міста Києва, підпорядкованою Департаменту охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - Департамент охорони здоров'я).

Пунктами 4.1 та 4.2 вказаного Статуту, управління Установою здійснює головний лікар (далі - Керівник) на основі єдиноначальності. Керівник Установи несе персональну відповідальність за діяльність Установи.

Керівник Установи призначається на посаду і звільняється з посади наказом директора Департаменту охорони здоров'я на контрактній основі за погодженням із заступником голови Київської міської державної адміністрації згідно з розподілом обов'язків.

Отже, спір у цій справі спрямований на оскарження наказу відповідача, яким ОСОБА_2 призначено на посаду головного лікаря Київського міського клінічного госпіталю ветеранів війни, який є комунальним підприємством, і управління яким здійснює Департамент охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на підставі контракту.

За вказаних обставин, суд звертає увагу, що не є публічною службою у розумінні КАС України діяльність керівників та інших працівників державних чи комунальних підприємств, установ, навіть якщо вони наділені певними владними управлінськими повноваженнями.

За змістом ч. 1 ст. 19 ЦПК України встановлено, що до юрисдикції загальних судів відносяться зокрема справи, які розглядаються у порядку цивільного судочинства, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Таким чином, відносини, які склалися між відповідачем та позивачем не пов'язані з питаннями прийняття на публічну службу ОСОБА_2, його проходження та звільнення з неї. Спір, що виникає із таких правовідносин, має вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

У той же час, посилання позивача на порушення порядку проведення конкурсного відбору на заміщення вакантної посади посаду головного лікаря Київського міського клінічного госпіталю ветеранів війни не змінює суті спірних правовідносин, оскільки в даному випадку відповідач виступає у ролі роботодавця та не здійснює владних, управлінських функцій в розумінні нормативного припису п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України, а вказаний наказ відповідно не є практичним втіленням/реалізацією суб'єктом владних повноважень (його посадовою особою) владних управлінських функцій.

Аналогічний підхід до розуміння наведених вище норм процесуального права Верховний Суд виклав у постанові від 31.01.2018 (справа № 802/3530/14-а), в якому зазначив, що «суди не врахували юридичної природи спору, що виник між сторонами, та не звернули увагу на те, що цей спір стосується трудових відносин, а відтак не належить до категорії спорів, які підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства. Враховуючи викладене, за суб'єктним складом сторін та сутністю спору дана справа підлягає розгляду в порядку, визначеному нормами Цивільного процесуального кодексу України». Такої ж правової позиції дотримався і Верховний Суд України у постанові від 23 червня 2015 року у справі № 802/3531/14-а.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Суд також зазначає, що частиною 2 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Керуючись статтями п. 8 ч. 1 ст. 238, ст. 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Закрити провадження у справі № 640/408/19 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) про скасування наказу від 13 грудня 2018 року № 2226/к "Про призначення на посаду головного лікаря Київського міського клінічного госпіталю ветеранів війни ОСОБА_2.".

2. Копії ухвали про закриття провадження у справі невідкладно надіслати учасникам справи.

3. Роз'яснити позивачу, що повторне звернення з тими самими позовними вимогами не допускається.

4. Роз'яснити учасникам судового розгляду, що даний спір повинен вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

5. У випадку оскарження ухвали позовні матеріали будуть скеровані до апеляційної інстанції разом з апеляційною скаргою.

Відповідно до частини 2 статті 238 КАС України Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 КАС України ухвала, постановлена судом під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями). Згідно ч. 1 ст. 295 та ч. 1 ст. 297 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" КАС України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя І.М. Погрібніченко