Справа № 826/6660/18
Суддя: Шрамко Ю.Т.
Дата ухвалення: 2019-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

21 лютого 2019 року №826/6660/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шрамко Ю.Т., при секретарі судового засідання Ігнатову І.Ю., за участі представника позивача Яременка О.В., представника відповідача Корнейчука О.Л. та представника третьої особи Гуленка Ю.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Український фінансовий світ" Савельєвої Анни Миколаївни до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва, (також далі - суд), надійшов позов Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Український фінансовий світ", (далі - ПАТ КБ "УФС"), Оберемка Романа Анатолійовича, (далі - позивач, Уповноважена особа Оберемко Р.А.), до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, (далі - відповідач, контролюючий орган), третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, (далі - третя особа, Фонд), в якому позивач просив:

1) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо неповернення ПАТ КБ "УФС", (юридична адреса: 83050, м. Донецьк, пр. Миру, 5-Б, , р/р 1026 в головному управлінні НБУ по м. Києву і Київській області, МФО 300001; фактична адреса: 04655, м. Київ, пр-т. Степана Бандери, 16) надмірно сплаченої суми податку з прибутку у сумі 1988725,64 грн.;

2) зобов'язати відповідача повернути надміру сплачене грошове зобов'язання за авансовими внесками з податку прибуток підприємств ПАТ КБ "УФС" у сумі 1988725,64 грн.

Ухвалою суду від 01 червня 2018 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/6660/18, (далі - справа).

У подальшому, судом замінено позивача на Уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ КБ "УФС" Савельєву Анну Миколаївну, (далі - позивач, Уповноважена особа Савельєва А.М.), якою у подальшому уточнено п.2 позовних вимог, а саме, просила зобов'язати відповідача у відповідності до ст. 43 Податкового кодексу України, (далі - ПК України), та Порядку взаємодії територіальних органів Державної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби Україні у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань та пені (затверджених наказом Мінфін України від 15.12.2015 p. №1146) надати територіальному органу Державної казначейської служби України висновок про повернення надміру сплаченого грошового зобов'язання за авансовими внесками з податку на прибуток підприємств ПАТ КБ "УФС" у сумі 1988725,64 грн. на накопичувальний рахунок банку за наступними реквізитами: р/р 1026 у Головному управлінні НБУ по м. Києву і Київської області, МФО 300001.

Ухвалою суду від 16 жовтня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідачем протиправно не повернуто ПАТ КБ "УФС" надмірно сплачену суму податку з прибутку у сумі 1988725,64 грн., чим порушено його законні права та інтереси.

Відповідач позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити повністю, оскільки оскаржувані дії (бездіяльність) вчинені (допущена) ним на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

Постановою Правління Національного банку України від 10 листопада 2014 року №717 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Український фінансовий світ" відкликано банківську ліцензію ПАТ "КБ "УФС".

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду від 13 листопада 2014 року №119 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "КБ "УФС" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку" розпочато процедуру ліквідації ПАТ "КБ "УФС" з відшкодуванням з боку Фонду коштів за вкладами фізичних осіб відповідно до плану врегулювання із 13 листопада 2014 року. Призначено уповноважену особу Фонду строком на один рік із 13 листопада 2014 року по 12 листопада 2015 року включно.

При цьому, Виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 02 листопада 2015 року №198, яким Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ КБ "УФС" призначено Оберемка Романа Анатолійовича з 03 листопада 2015 року.

02 листопада 2017 року Виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення №4916 про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ "КБ "УФС" строком на один рік до 12 листопада 2018 року включно; продовжено повноваження ліквідатора ПАТ "КБ "УФС" провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банків департаменту управління активами Оберемку Роману Анатолійовичу строком на один рік до 12 листопада 2018 року включно.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду "Про зміну уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ КБ "УФС"" від 19 квітня 2018 року №1138, звільнено від виконання обов'язків Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ КБ "УФС" Оберемка Романа Анатолійовича, та призначено уповноваженою особою провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банків департаменту управління активами Савельєву Анну Миколаївну

Згідно актів звірення розрахунків від 13.07.2017 р. №15-47 та №21-47 між ПАТ "КБ "УФС" та СДПІ з ОВП у м. Донецьку МГУ ДФС, визначено позитивне сальдо станом на 15.08.2014 р.:

- за платежем 11023600 (Авансові внески з податку на прибуток банківських організацій, включаючи філіали аналогічних організацій) у сумі 1056802,44 грн.;

- за платежем 11020600 (Податок на прибуток банківських організацій, включаючи філіали аналогічних організацій, розташованих на території України) у сумі 931923,20 грн.

13.05.2017 р. ПАТ "КБ "УФС" звернулось до відповідача із претензією вих. №538, в якій просило повернути надмірно сплачений податок (авансові внески з податку на прибуток) в сумі 1647714,64 грн.

Листом від 26.05.2017 р. №29021/10/28-10-43-02-21 відповідач відмовив ПАТ "КБ "УФС" у поверненні надміру сплачених грошових зобов'язань в сумі 1647714,64 грн., оскільки станом на 26.05.2017 р. у позивача наявна заборгованість з податку на прибуток у сумі 101765053,36 грн.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до п.п. 43.1 - 43.3 ст. 43 ПК України, помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов'язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Наказом Міністерства фінансів України №1146 від 15.12.2015 р. затверджений Порядок взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань, (далі - Порядок №1146)., згідно п. 1 якого цей Порядок регламентує взаємовідносини територіальних органів Державної фіскальної служби України (далі - органи ДФС) з місцевими фінансовими органами та територіальними органами Державної казначейської служби України (далі - органи Казначейства) в процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань за платежами, контроль за справлянням яких покладено на органи ДФС, з метою належного виконання положень статей 43, 102 Податкового кодексу України, частини другої статті 45 та частини другої статті 78 Бюджетного кодексу України.

Дія цього Порядку не поширюється на: 1) відшкодування податку на додану вартість; 2) повернення авансових платежів (передоплати), помилково та/або надміру внесених платниками податків за власним бажанням на рахунки, відкриті на ім'я відповідних органів ДФС, як попереднє грошове забезпечення сплати майбутніх митних та інших платежів до/або під час митного оформлення, та грошової застави; 3) повернення помилково та/або надміру перерахованих (унесених) платниками коштів, сплачених шляхом надання при митному оформленні податкового векселя; 4) повернення суми акцизного податку, внесеної в рахунок погашення податкових векселів; 5) виконання рішень судів щодо безспірного списання коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджетів.

Згідно з п.п. 5 - 8 Порядку №1146, повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань у випадках, передбачених законодавством, здійснюється виключно на підставі заяви платника податку (за винятком повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку на доходи фізичних осіб, які розраховуються органом ДФС на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку), яка може бути подана до територіального органу ДФС за місцем адміністрування (обліку) помилково та/або надміру сплаченої суми протягом 1095 днів від дня її виникнення.

У заяві платник вказує суму і вид помилково та/або надміру сплаченого платежу та визначає напрям(и) перерахування коштів, що повертаються:

1) на поточний рахунок платника податку в установі банку;

2) на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи ДФС, незалежно від виду бюджету;

3) готівкою за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в установі банку;

4) готівкою з рахунків банків у разі відсутності у платника податків рахунку в установі банку;

5) поштовим переказом через підприємства поштового зв'язку;

6) для подальших розрахунків як авансові платежі (передоплата) або грошова застава:

на небюджетний рахунок з обліку коштів забезпечення сплати майбутніх митних та інших платежів - рахунок 3734, відкритий на балансі Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві;

банківський балансовий рахунок 2603, відкритий для органу ДФС у відповідному уповноваженому банку (у разі якщо кошти авансових платежів (передоплати), доплати тощо вносилися готівкою).

Після реєстрації в органі ДФС заява платника про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань (крім грошових зобов'язань з митних та інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів) передається на розгляд до структурних підрозділів, що виконують функції з адміністрування відповідних податків і зборів та погашення заборгованостей. Не пізніше другого робочого дня, наступного за днем реєстрації, заява з відміткою вказаних підрозділів щодо правомірності повернення передається до структурного підрозділу, на який покладено функцію з підготовки висновку.

У разі якщо вказана у заяві платника сума (її частина) за даними інформаційних систем обліковується як помилково та/або надміру сплачена, орган ДФС готує:

- висновок на повернення такої суми (її частини) за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку;

- два примірники реєстру висновків за платежами, належними державному бюджету, за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку;

- три примірники реєстру висновків за платежами, належними місцевим бюджетам, та платежами, які підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами, за формою згідно з додатком 3 до цього Порядку.

Контроль за прийняттям/передаванням висновків органи ДФС, місцеві фінансові органи, органи Казначейства здійснюють шляхом проставляння на відповідних примірниках Реєстрів відміток про надходження документів до установи у порядку, визначеному Типовою інструкцією з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року N 1242 (із змінами).

За платежами, належними державному бюджету, орган ДФС у строк не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви передає висновки згідно з реєстром висновків за платежами, належними державному бюджету, для виконання відповідному органу Казначейства.

За платежами, належними місцевим бюджетам, та платежами, які підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами, орган ДФС у строк не пізніше ніж за дев'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви передає висновки згідно з реєстром висновків за платежами, належними місцевим бюджетам, та платежами, які підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами, для погодження відповідному місцевому фінансовому органу.

Тобто, законодавчо встановленою умовою повернення коштів, вказаних в позовній заяві, є ухвалення контролюючим органом висновку про повернення надмірно сплачених платежів.

Разом з тим, законодавчо встановленим обмеженням щодо повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань є наявність у платника податків податкового боргу, як то визначено п. 43.1 ПК України.

Наявними в матеріалах справи довідками про стан податкового боргу від 06.07.2018 р. №28853/10/28-10-17-02-23, №28854/10/28-10-17-02-23 та інтегрованими картками платника податків підтверджується, що станом на 13.05.2017 р. та 05.07.2018 р. за ПАТ "КБ "УФС" обліковувався податковий борг в сумі 101845430,84 грн., з яких 101765053,36 грн. - по податку на прибуток, та 80377,48 грн. - по податку на додану вартість.

За таких обставин, проаналізувавши вказані вище норми в контексті спірних правовідносин, суд дійшов висновку про правомірність відмови контролюючого органу в поверненні ПАТ "КБ "УФС" коштів, внаслідок чого правові підстави для зобов'язання відповідача вчинити певні дії відсутні.

Посилання позивача на те, що відповідно до п. 1.3 ст. 1 ПК України, цей Кодекс не регулює питання погашення податкових зобов'язань або стягнення податкового боргу з банків, на які поширюються норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", судом відхиляються, адже в рамках спірних правовідносин предметом доказування не є питання стягнення з банку саме податкового боргу та/або погашення податкових зобов'язань.

Послання позивача та третьої особи на п. 2.6 Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку №2 від 05.07.2012 р. та п. 4. ч. 1 ст. 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", як на підставу для визнання протиправною бездіяльності відповідача, в контексті того, що Уповноважена особа Фонду вживає у встановленому законодавством порядку заходів щодо повернення дебіторської заборгованості, судом відхиляються, враховуючи наступне.

Дійсно, за змістом п. 12 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 10 "Дебіторська заборгованість", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 08 жовтня 1999 р. №237, дебіторська заборгованість за розрахунками з бюджетом включає заборгованість фінансових і податкових органів, а також авансові платежі, переплату за податками і зборами, іншими платежами до бюджету та відображається в балансі із виділенням заборгованості з податку на прибуток.

Разом з тим, слід зазначити, що позивачем та третьою особою залишено поза увагою буквальне тлумачення п. 2.6 Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку №2 від 05.07.2012 р. та п. 4. ч. 1 ст. 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" в частині того, що уповноважена особа вживає у встановленому законом порядку заходів щодо повернення дебіторської заборгованості, в той час як законом (ст. 43 ПК України) не встановлено порядку повернення коштів неплатоспроможному банку, які обліковуються як переплата, за умови наявності не погашеного податкового боргу.

Аналогічним чином, Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" не встановлено порядку повернення неплатоспроможному банку коштів - переплати, в разі наявності у такого банку податкового боргу.

За таких обставин суд приходить до переконання про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 9, ст. 72, ч.ч. 1, 2, 5 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, (далі - КАС України), розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та з'ясованих судом обставин вбачається, що позов Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Український фінансовий світ" Савельєвої Анни Миколаївни до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії є безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню повністю.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 72-77, 90, 139, 192, 241-246, 250, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити повністю у задоволенні позову Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Український фінансовий світ" Савельєвої Анни Миколаївни (місцезнаходження: 83050, Донецька обл., пр. Миру, 5-Б; ) до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (місцезнаходження: 04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11г; ), третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17; ), про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.Т. Шрамко

Рішення у повному обсязі складено 04 березня 2019 року.