Справа № 0840/3207/18
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2019-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

01 квітня 2019 року м. Дніпросправа № 0840/3207/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В., Малиш Н.І.,

секретар судового засідання Лащенко Р.В.

за участі представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Нікогосян Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду ум. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27.11.2018 р. (суддя Калашник Ю.В., повне судове рішення складено 07.12.2018 р.) в справі № 0840/3207/18 за позовом ОСОБА_4, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Державне підприємство «Дніпровське», до головного спеціаліста відділу контролю за використанням та охороною земель у Великобілозерському, Кам'янсько-Дніпровському районах та м. Енергодарі управління контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області Москаленка Євгена Анатолійовича, Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування протоколів про адміністративне правопорушення, приписів, постанов в справі про адміністративне правопорушення, акту перевірки,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до головного спеціаліста відділу контролю за використанням та охороною земель у Великобілозерському, Кам'янсько-Дніпровському районах та м. Енергодарі управління контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області Москаленка Євгена Анатолійовича (далі - відповідач 1), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Державне підприємство «Дніпровське», про визнання незаконним та скасування протоколу про адміністративне правопорушення №203/0/92-18-ДК/0071П/07/01/-18 від 10.05.2018 р., складеного відповідачем 1 відносно позивача; визнання незаконним та скасування припису № 203/0/92-18-ДК/0027Пр/03/01/-18 від 10.05.2018 р., складеного відповідачем 1; визнання незаконною та скасування постанови про закриття справи у зв'язку з ознаками в діях позивача ознак злочину, відповідальність за який передбачено статтею 197-1 КК України від 21.05.2018 р. № 203/0/92-18-ДК/0051По/08/01/-18, складеної відповідачем 1 відносно позивача; визнання незаконним та скасування акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об'єктом - земельної ділянки № 300/0/92-18-ДК/592/АП/09/01/-18 від 11.07.2018 р., складеного відповідачем 1; визнання незаконним та скасування протоколу про адміністративне правопорушення №300/0/92-18-ДК/0105П/07/01/-18 від 11.07.2018 р., складеного відповідачем 1; визнання незаконним та скасування припису № 300/0/92-18-ДК/0060Пр/03/01/-18 від 11.07.2018 р., складеного відповідачем 1; визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 24.07.2018 р. № 300/0/92-18-ДК/0084По/08/01/-18, складеної відповідачем 1 відносно позивача.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 08.10.2018 р. до участі у справі залучено другого відповідача - Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області (далі - відповідач 2, ГУ Держгеокадастру).

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 27.11.2018 р. позов задоволено частково, визнано незаконним та скасовано протокол про адміністративне правопорушення №203/0/92-18-ДК/0071П/07/01/-18 від 10.05.2018 р., складений головним спеціалістом відділу контролю за використанням та охороною земель у Великобілозерському, Кам'янсько-Дніпровському районах та м. Енергодарі управління контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області Москаленком Є.А. відносно ОСОБА_4; визнано незаконним та скасовано припис № 203/0/92-18-ДК/0027Пр/03/01/-18 від 10.05.2018 р., складений головним спеціалістом відділу контролю за використанням та охороною земель у Великобілозерському, Кам'янсько-Дніпровському районах та м. Енергодарі управління контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області Москаленком Є.А.; визнано незаконним та скасовано протокол про адміністративне правопорушення №300/0/92-18-ДК/0105П/07/01/-18 від 11.07.2018 р., складений головним спеціалістом відділу контролю за використанням та охороною земель у Великобілозерському, Кам'янсько-Дніпровському районах та м. Енергодарі управління контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області Москаленком Є.А.; визнано незаконним та скасовано припис № 300/0/92-18-ДК/0060Пр/03/01/-18 від 11.07.2018 р., складений головним спеціалістом відділу контролю за використанням та охороною земель у Великобілозерському, Кам'янсько-Дніпровському районах та м. Енергодарі управління контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області Москаленком Є.А.; визнано незаконною та скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення від 24.07.2018 р. № 300/0/92-18-ДК/0084По/08/01/-18, складену головним спеціалістом відділу контролю за використанням та охороною земель у Великобілозерському, Кам'янсько-Дніпровському районах та м. Енергодарі управління контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області Москаленком Є.А. відносно ОСОБА_4; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ГУ Держгеокадастру просить скасувати рішення в частині задоволених позовних вимог в підстав неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог. Апелянт вказує на неврахування судом першої інстанції пропуску позивачем строку звернення до суду, встановленого ч. 2 ст. 286 КАС України, щодо позовних вимог про скасування протоколів про адміністративне правопорушення, постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення та постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Також, на думку апелянта, судом першої інстанції необґрунтовано відкрите загальне позовне провадження за зазначеними позовними вимогами; в порушення приписів частин 1, 2 статті 271 КАС України проголошено вступну та резолютивну частину рішення, хоча повинно оголошуватися повне судове рішення. Крім того, вказує на дотримання відповідачами приписів законодавства щодо проведення перевірки та прийняття розпорядчих документів за наслідками такої перевірки, а також не встановлення правових підстав користування ДП «Дніпровське» земельною ділянкою, чинності рішення виконкому Запорізької міської ради від 15.09.1993 р. № 373 про передачу земельної ділянки військовому радгоспу «Дніпровський».

У відзивах на апеляційну скаргу позивач та третя особа просять залишити рішення суду першої інстанції без змін, відмовивши у задоволенні апеляційної скарги.

В судовому засіданні представник відповідача ГУ Держгеокадастру апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Відповідач 1 до судового засідання не з'явився, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином, у зв'язку з чим суд визнав за можливе здійснити апеляційний перегляд справи за відсутності відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Представник третьої особи до судового засідання не з'явився, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином, у зв'язку з чим суд визнав за можливе здійснити апеляційний перегляд справи за відсутності представника третьої особи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з'явились до судового засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є виконуючим обов'язки директора ДП «Дніпровське» на підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 19.04.2018 №57-к.

Рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради народних депутатів від 15.09.1993 №373 «Про передачу земельної ділянки військовому радгоспу «Дніпровський», земельну ділянку площею 64 га вилучено із земель аеродрому «Мокрое» та передано Військовому радгоспу «Дніпровський».

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.09.2011 №883-р «Про передачу цілісних майнових комплексів державних підприємств та військових радгоспів до сфери управління Міністерства аграрної політики та продовольства» цілісний майновий комплекс Військового радгоспу «Дніпровський» передано до сфери управління Міністерства аграрної політики та продовольства України.

Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 13.08.2015 №323 Військовий радгосп «Дніпровський» перейменовано у державне підприємство «Дніпровське».

04.05.2018 позивач отримав повідомлення від відповідача 1 про виклик для надання пояснень та документів, необхідних для здійснення державного нагляду (контролю) за використанням та охороною земель. На таке повідомлення позивачем надано пояснення та документи, які отримано відповідачем 1.

10.05.2018 відповідачем 1 винесений припис № 203/0/92-18-ДК/0027Пр/03/01/-18, у якому вказано, що позивачем самовільно зайнято земельну ділянку площею 35га та зобов'язано позивача у 30-денний термін усунути порушення.

10.05.2018 відповідачем 1 відносно позивача складений протокол про адміністративне правопорушення №203/0/92-18-ДК/0071П/07/01/-18, у якому вказано про самовільне зайняття ДП «Дніпровське» земельної ділянки площею 35га. Позивачем 21.05.2018 надано відповідачу 1 заперечення на вказаний протокол.

21.05.2018 відповідачем 1 прийнято постанову № 203/0/92-18-ДК/0051По/08/01/-18 про закриття справи. У постанові вказано про наявність у діях позивача ознак злочину, у зв'язку із чим справу про адміністративне правопорушення закрито та матеріали справи передані до Головного управління Національної поліції у Запорізькій області.

11.07.2018 відповідачем 1 складений акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об'єктом - земельної ділянки № 300/0/92-18-ДК/592/АП/09/01/-18, у якому зазначено, що під час перевірки встановлено, що земельна ділянка площею 35га, яка розташована в Шевченківському районі м. Запоріжжя біля вулиці Блакитної та вулиці Затишної, піддана сільськогосподарській обробці, а саме, засіяна соняшником. Зазначено, що ДП «Дніпровське» продовжує самовільно використовувати земельну ділянку, вимоги припису від 10.05.2018 № 203/0/92-18-ДК/0027Пр/03/01/-18 не виконано, земельну ділянку не звільнено, власнику не повернено.

11.07.2018 відповідачем 1 складений протокол про адміністративне правопорушення №300/0/92-18-ДК/0105П/07/01/-18 відносно позивача щодо невиконання припису від 10.05.2018 № 203/0/92-18-ДК/0027Пр/03/01/-18.

11.07.2018 відповідачем винесений припис №300/0/92-18-ДК/0060Пр/03/01/-18, у якому вказано про невиконання позивачем вимог припису від 04.05.2018 №124/0/92-18-Дк/0035Пр/03/01/-18 та про необхідність усунути порушення самовільного зайняття земельної ділянки.

24.07.2018 відповідачем 1 прийнято постанову № 300/0/92-18-ДК/0084По/08/01/-18 про накладення на позивача адміністративного стягнення у розмірі 170 грн. за невиконання вимог припису від 10.05.2018 № 203/0/92-18-ДК/0027Пр/03/01/-18.

Оскільки ДП «Дніпровське» є правонаступником Військового радгоспу «Дніпровський», якому рішенням органу місцевого самоврядування передано земельну ділянку площею 64га., суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не вчинено правопорушення, яке може бути кваліфіковано як «самовільне зайняття земельної ділянки». При цьому врахував, що позивач з 2004 року намагається затвердити проект землеустрою земельної ділянки, надав докази свого звернення до міського голови м. Запоріжжя із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, та застосував правову позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, викладену у постанові від 15.02.2018 по справі №910/5702/17.

Оскільки позивачем не вчинено правопорушення у вигляді самовільного зайняття земельної ділянки, суд першої інстанції вважав противоправними рішення відповідача 1, які прийнятті на підставі такого висновку. Також суд першої інстанції вказав про недотримання відповідачами процедури проведення перевірки та видання розпорядчих документів за результатами такої перевірки.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині скасування постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції виходив з дотримання відповідачем 1 законодавства в прийнятті такого рішення.

Також суд першої інстанції вважав, що акт перевірки не є рішенням суб'єкта владних повноважень (нормативно-правовим актом чи правовим актом індивідуальної дії), не породжує негативних правових наслідків для позивача, тому відмовив у задоволенні позовних в частині скасування акту.

Суд вказує, що судом першої інстанції при ухваленні судового рішення порушено норми процесуального права, які регулюють питання предметної підсудності та об'єднання позовних вимог.

Так, предметом спору з урахуванням меж апеляційного перегляду є правомірність протоколів про адміністративне правопорушення, постанови про накладення адміністративного стягнення, приписів.

Розмежування предметної юрисдикції адміністративних судів встановлюється статтею 20 КАС України, відповідно до частини 1 якої місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні, серед іншого, адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності (пункт 1).

Окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті (частина 2 статті 20 КАС України).

Таким чином, позовні вимоги про визнання протиправними та скасування протоколів про адміністративне правопорушення, постанови про накладення адміністративного стягнення предметно підсудні загальному місцевому суду як адміністративному, а вимоги про визнання протиправним та скасування приписів ГУ Держгеокадастру як рішень суб'єкта владних повноважень предметно підсудні окружному адміністративному суду.

Статтею 21 КАС України встановлено, що позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов'язані між собою (частина 1).

Відповідно до частини 3 статті 21 КАС якщо справа щодо однієї з вимог підсудна окружному адміністративному суду, а щодо іншої вимоги (вимог) - місцевому загальному суду як адміністративному суду, таку справу розглядає окружний адміністративний суд.

За приписами частини 1 статті 172 КАС України в одній позовній заяві може бути об'єднано декілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Разом з тим, відповідно до частини 5 статті 172 КАС України не допускається об'єднання в одне провадження кількох вимог, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам.

Питання виключної підсудності адміністративних справ врегульовано статтею 27 КАС України, відповідно до частини 3 якої підсудність окремих категорій адміністративних справ визначається цим Кодексом.

Таким чином, послідовний аналіз приведених приписів процесуального закону дає підстави для висновку, що заявлення кількох вимог в одній позовній заяві можливо, якщо такі позовні вимоги пов'язані між собою, якщо такі вимоги можливо вважати основними та похідними, тобто вирішення таких позовних вимог є обґрунтованим з точки зору повного та всебічного розгляду справи, досягнення мети захисту прав, свобод та інтересів особи, що звернулась за судовим захистом, та якщо щодо таких вимог не встановлено процесуальним законом виключної підсудності.

В спірному випадку хоча позовні вимоги, об'єднані позивачем у позовній заяві, й пов'язані між собою підставами позову та поданими документами, до позовних вимог щодо скасування протоколів про адміністративні правопорушення та постанови про притягнення до адміністративної відповідальності відповідно до ч. 3 ст. 27 КАС України встановлена виключна підсудність - такі вимоги підсудні місцевому загальному суду як адміністративному.

Також суд звертає увагу на наступне.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 КАС України. До таких особливостей, зокрема, належить відмінний від загального, встановленого ч. 2 ст. 122 КАС України, (6 місяців) строк звернення до суду, який відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС становить десять днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови); строк розгляду адміністративним судом справи - 10 днів з дня відкриття провадження у справі на відміну від загального строку розгляду адміністративних справ - 60 днів; а також строк апеляційного оскарження - 10 днів на відміну від загального, який становить 30 днів.

Крім того, рішення суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду справи щодо оскарження рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до статті 272 КАС України не підлягають касаційному оскарженню.

Таким чином, суд доходить до висновку, що судом першої інстанції з порушенням приписів процесуального закону об'єднано в одне провадження позовні вимоги, до яких встановлена різна предметна підсудність та до частини яких встановлена особливість їх розгляду.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - Суд) від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви № 29458/04 та № 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики цього Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» [див. рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява № 7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. <…> фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках цей Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, «встановленим законом», національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Отже, поняття «суду, встановленого законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

За приписами статті 318 КАС України рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил юрисдикції (підсудності), визначених статтями 20, 22, 25-28 цього Кодексу.

Справа не підлягає направленню на новий розгляд у зв'язку з порушеннями правил територіальної юрисдикції (підсудності), якщо учасник справи, який подав апеляційну скаргу, при розгляді справи судом першої інстанції без поважних причин не заявив про непідсудність справи.

Оскільки судом першої інстанції судове рішення стосовно позовних вимог про визнання протиправними та скасування протоколів про адміністративне правопорушення та постанови про притягнення до адміністративної відповідальності прийнято з порушенням правил предметної юрисдикції (підсудності), визначеної статтею 20 КАС України, суд скасовує судове рішення в цій частині та направляє справу в цій частині на розгляд за встановленою цією статтею процесуального закону підсудністю, а саме до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя.

Положення частини 2 статті 20 КАС України не застосовуються, оскільки приписи частини 2 стосуються виключно порушення правил територіальної юрисдикції (підсудності).

Стосовно позовних вимог про визнання протиправними та скасування приписів суд вказує на наступне.

Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради народних депутатів від 15.09.1993 р. № 373 «Про передачу земельної ділянки військовому радгоспу «Дніпровський» земельну ділянку площею 64 га вилучено із земель аеродрому «Мокрое» та передано Військовому радгоспу «Дніпровський».

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.09.2011 р. № 883-р «Про передачу цілісних майнових комплексів державних підприємств та військових радгоспів до сфери управління Міністерства аграрної політики та продовольства» цілісний майновий комплекс Військового радгоспу «Дніпровський» передано до сфери управління Міністерства аграрної політики та продовольства України.

Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 13.08.2015 р. № 323 Військовий радгосп «Дніпровський» перейменовано у державне підприємство «Дніпровське».

04.05.2018 р. позивач отримав повідомлення від відповідача 1 про виклик для надання пояснень та документів, необхідних для здійснення державного нагляду (контролю) за використанням та охороною земель. На таке повідомлення позивачем надано пояснення та документи, які отримано відповідачем 1.

10.05.2018 р. відповідачем 1 винесений припис № 203/0/92-18-ДК/0027Пр/03/01/-18 ОСОБА_4, виконуючому обов'язки ДП «Дніпровське», як представнику юридичної особи ДП «Дніпровське», у якому вказано, що «виконуючим обов'язки ДП «Дніпровське» в особі ОСОБА_4 самовільно зайнято земельну ділянку площею 35 га» та приписано у 30-денний термін усунути порушення.

11.07.2018 р. відповідачем 1 складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об'єктом - земельною ділянкою № 300/0/92-18-ДК/592/АП/09/01/-18, яким встановлено, що земельна ділянка площею 35 га, яка розташована в Шевченківському районі м. Запоріжжя біля вулиці Блакитної та вулиці Затишної, піддана сільськогосподарській обробці, а саме, засіяна соняшником; ДП «Дніпровське» продовжує самовільно використовувати земельну ділянку, вимоги припису від 10.05.2018 р. № 203/0/92-18-ДК/0027Пр/03/01/-18 не виконано, земельну ділянку не звільнено, власнику не повернуто.

11.07.2018 р. відповідачем 1 винесено припис № 203/0/92-18-ДК/0027Пр/03/01/-18 ОСОБА_4, виконуючому обов'язки ДП «Дніпровське», як представнику юридичної особи ДП «Дніпровське», у якому вказано про невиконання вимог припису від 04.05.2018 р. № 124/0/92-18-Дк/0035Пр/03/01/-18 та про необхідність усунути порушення самовільного зайняття земельної ділянки.

ОСОБА_4 є виконуючим обов'язки директора ДП «Дніпровське» відповідно до наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 19.04.2018 №57-к.

Приписи, які є предметом позову, внесено відповідачем 1 юридичній особі ДП «Дніпровське» як такій, що здійснює використання земельної ділянки без відповідних документів на право користування, та вручено ОСОБА_4 як виконуючому обов'язки директора.

Статтею 10 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» встановлено, що до повноважень центрального органу виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері використання та охорони земель, зокрема, належить здійснення державного контролю за використанням та охороною земель у частині: додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства України, давати обов'язкові для виконання вказівки (приписи) з питань використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель; складати акти перевірки чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», відповідно до частин 7 та 8 статті 7 якого на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п'яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Припис - обов'язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб'єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб'єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.

Таким чином, припис видається саме суб'єкту господарювання, зобов'язує саме суб'єкт господарювання усунути порушення вимог законодавства.

Тобто, спірні приписи впливають на права та обов'язки саме ДП «Дніпровське», а не керівника цієї юридичної особи.

Частиною 1 статті 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Тобто, обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду, відповідно, в порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене рішення, яке порушує безпосередньо права чи обов'язки позивача.

Оскільки спірні приписи стосується прав та обов'язків саме суб'єкта господарювання ДП «Дніпровське», а не керівника цієї юридичної особи, за правовим захистом повинен звертатися саме суб'єкт господарювання, а не керівник такого суб'єкту ОСОБА_4 як фізична особа.

Судом першої інстанції не зазначено, які права, обов'язки або законні інтереси ОСОБА_4 порушені спірними приписами.

Судом при здійсненні апеляційного перегляду справи не встановлено, що спірними приписами порушені права або законні інтереси ОСОБА_4, а також, що приписами встановлені обов'язки саме для ОСОБА_4

Таким чином, суд приходить до висновку, що в спірному випадку з позовом про скасування приписів звернулась не та особа, якій належить право вимоги, а спірними приписами права та законні інтереси ОСОБА_4 не порушені, що є підставою для відмови у задоволенні позову в цій частині.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції судом першої інстанції рішення в частині позовних вимог прийнято з порушенням правил юрисдикції (підсудності), визначених статтею 20 КАС України, що є підставою для скасування рішення в зазначеній вище частині позовних вимог з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю.

Також висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи, судом першої інстанції порушено норми процесуального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення в частині позовних вимог про скасування приписів.

В іншій частині, а саме в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними та скасування постанови про закриття справи у зв'язку з ознаками в діях позивача ознак злочину, відповідальність за який передбачено статтею 197-1 КК України, від 21.05.2018 р. № 203/0/92-18-ДК/0051По/08/01/-18, визнання незаконним та скасування акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об'єктом - земельної ділянки № 300/0/92-18-ДК/592/АП/09/01/-18 від 11.07.2018 р., судове рішення відповідно до приписів статті 308 КАС України не переглядається у зв'язку з не оскарженням рішення в цій частині в апеляційному порядку.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 315, 317, 318, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27.11.2018 р. в справі № 0840/3207/18 задовольнити частково.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27.11.2018 р. в справі № 0840/3207/18 за позовом ОСОБА_4, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Державне підприємство «Дніпровське», до головного спеціаліста відділу контролю за використанням та охороною земель у Великобілозерському, Кам'янсько-Дніпровському районах та м. Енергодарі управління контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області Москаленка Євгена Анатолійовича, Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування протоколів про адміністративне правопорушення, приписів, постанов в справі про адміністративне правопорушення, акту перевірки скасувати в частині задоволених позовних вимог.

Направити справу № 0840/3207/18 за позовом ОСОБА_4, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Державне підприємство «Дніпровське», до головного спеціаліста відділу контролю за використанням та охороною земель у Великобілозерському, Кам'янсько-Дніпровському районах та м. Енергодарі управління контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області Москаленка Євгена Анатолійовича, Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування протоколів про адміністративне правопорушення, постанови про накладення адміністративного стягнення на розгляд Шевченківського районного суду м. Запоріжжя за встановленою законом підсудністю.

Ухвалити в справі № 0840/3207/18 нове судове рішення в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування приписів.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_4, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Державне підприємство «Дніпровське», до головного спеціаліста відділу контролю за використанням та охороною земель у Великобілозерському, Кам'янсько-Дніпровському районах та м. Енергодарі управління контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області Москаленка Євгена Анатолійовича, Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування приписів № 203/0/92-18-ДК/0027Пр/03/01/-18 від 10.05.2018 р. та № 300/0/92-18-ДК/0060Пр/03/01/-18 від 11.07.2018 р.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття 01.04.2019 р. та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 02.04.2019 р.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.В. Білак

суддя Н.І. Малиш