Справа № 1340/5516/18
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2019-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1340/5516/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2019 року зал судових засідань №11

Львівський окружний адміністративний суд в складі:
головуючого судді Гулика А.Г.,

за участю:
секретаря судового засідання Харіва М.Ю.

позивача ОСОБА_1

представника позивача Григи Ф.В.,

представника відповідачів Козенко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до тимчасово виконуючого обов`язків начальника тилу Збройних Сил України полковника Кондрашова Ю.В., командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и в :
16.11.2018 до Львівського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до тимчасово виконуючого обов`язків начальника тилу Збройних Сил України полковника ОСОБА_3 , командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_2 , в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати п.1 наказу тимчасово виконуючого обов`язків начальника тилу Збройних Сил України полковника ОСОБА_3 №23-РС від 18.10.2018, згідно з яким відповідно до п.116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2018 №11532008 (зі змінами) прапорщика ОСОБА_1 начальника сховища відокремленого відділу зберігання продовольства, техніки та майна продовольчого складу 124-го об`єднаного центру забезпечення тилу Збройних Сил України, звільнено з займаної посади;

- визнати протиправним та скасувати наказ тимчасово виконуючого обов`язків начальника тилу Збройних Сил України полковника ОСОБА_3 №24-РС від 23.10.2018 (по особовому складу), згідно з яким ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас за підпунктом Є;

- визнати протиправним та скасувати п.2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_2 (по стройовій частині) від 29.10.2018 №220;

- поновити ОСОБА_1 на посаді начальника сховища відокремленого відділу зберігання продовольства, техніки та майна продовольчого складу 124-го об`єднаного центру забезпечення з 24.10.2018 та стягнути на його користь грошове забезпечення за час вимушеного прогулу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що проходив службу за контрактом в Збройних Силах України на різних посадах та мав військове звання «Прапорщик» - остання посада начальник сховища відокремленого відділу зберігання продовольства, техніки та майна продовольчого складу військової частини НОМЕР_1 , підпорядкованої у розпорядженні начальника Тилу Збройних Сил України Міністерства оборони України. Відповідно до Наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 220 від 29.10.2018 позивача повідомлено про те, що наказом начальника Тилу Збройних- Сил України №23-РС від 18.10.2018 його звільнено з військової служби у запас за підпунктом «є»( у зв`язку з позбавленням військового звання у дисциплінарному порядку) на підставі наказу начальника Тилу Збройних Сил України від 23.10.2018 № 24-РС (по особовому складу) та направлено для зарахування на військовий облік до Жовківського РВК Львівської області. На думку позивача, звільнення з особового складу Збройних Сил України на підставі вказаних наказів є незаконним, оскільки згідно з ст.54 Кримінального кодексу України засуджена за тяжкий чи особливо тяжкий злочин особа, яка має військове, спеціальне звання, ранг, чин або кваліфікаційний клас, може бути позбавлена за вироком суду цього звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу. Позивач стверджує, що стосовно нього, не існує обвинувального вироку суду за вчинення будь - якого злочину. Позивач також посилається на те, що він не ознайомлений під розписку з наказом про призначення службового розслідування, пояснень при проведенні службового розслідування не надавав, з актом, складеним за результатами службового розслідування, не ознайомлений.

Відповідач 1, тимчасово виконуючий обов`язків начальника тилу Збройних Сил України полковник ОСОБА_3 , позов не визнав. Подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що 17.10.2018 до військової частини НОМЕР_1 прибули представник Національної поліції України та слідчий прокуратури Львівського гарнізону, які надали інформацію командуванню частини, що близько 15-ої години на території торгового -розважального центру ФОРУМ ЛЬВІВ працівниками Національної поліції України під час отримання готівки в розмірі 1500 доларів США затримано військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 прапорщика ОСОБА_1 . Зазначені кошти військовослужбовець отримав за обіцянку в сприянні вирішення питання непридатності до проходження військової служби особи, яка приписана в Сколівському РВК Львівської області.

Також 18.10.2018 за №17066/16/08/2018 на адресу військової частини надійшов лист слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області із повідомленням, що у провадженні перебувають матеріали кримінального провадження за №10000224 відомості про які 08.10.2018, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 Кримінального кодексу України («Прийняття пропозиції, обіцянки або одержання неправомірної вигоди службовою особою»).

22.10.2018 за вихідним № 224/16-08-2018 на адресу військової частини надійшов лист слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області із повідомленням, що 18.10.2018 слідчим слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області, за погодженням із прокурором військової прокуратури Львівського гарнізону Західного регіону України, встановлено наявність достатніх доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, відповідно до ст.ст.36,40,42,276,277,278 Кримінального процесуального кодексу України, ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.369-2 Кримінального кодексу України.

19.10.2018 слідчим суддею Галицького районного суду м. Львова, прийнято рішення про обрання підозрюваному ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, із визначеним розміром застави, строком 60 днів.

Відповідач зазначив, що позивач порушив ст. 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, згідно з якою військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.

Під час приведення Збройних Сил України в умови особливого періоду низькі морально- ділові якості позивача, низька виконавча дисципліна та порушення позивачем вимог статутів Збройних Сил України призвели до вчинення ним кримінального правопорушення.

Відповідач 2 командир військової частини НОМЕР_1 полковник ОСОБА_2 позов не визнав. Подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідно до ст.11 Статуту необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок. Зазначив, що начальник Тилу Збройних Сил України під час прийняття наказу № 23-РС (по особовому складу) від 18.10.2018 та наказу № 24-РС (по особовому складу) від 23.10.2018, командир військової частини НОМЕР_1 під час видання наказу (по стройовій частині) від 29.10.2018 № 220 діяли у спосіб та порядку, передбаченому Законами України «Про військовий обов`язок та військову службу», «Про Дисциплінарний Статут Збройних Сил України», Положення про проходження громадянами військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008, Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України № 170 від 10.04.2009 і будь-яких порушень законних прав свобод та інтересів позивача, не допустили.

Ухвалою від 21.11.2018 суддя залишив позовну заяву без руху.

Ухвалою від 18.12.2018 суддя прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі та призначив справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою від 18.02.2019 суд відмовив у задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження в адміністративній справі.

Ухвалою від 04.03.2019 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду по суті.

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали. Просили суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідачів в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила. Просила суд в задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити повністю, виходячи з наступних підстав.

Суд встановив, що ОСОБА_1 проходив службу за контрактом на посаді начальника сховища відокремленого відділу зберігання продовольства, техніки та майна продовольчого складу 124 об`єднаного центру забезпечення тилу Збройних Сил України, з 17.08.2012.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 186 від 13.09.2018 прапорщик ОСОБА_1 вибув в другу частину основної відпустки за 2018 рік терміном на 34 доби з 24.09. по 28.10.2018.

17.10.2018 до військової частини НОМЕР_1 прибули представник Національної поліції України та слідчий прокуратури Львівського гарнізону, які надали інформацію командуванню частини, що близько 15-ої години на території торгового - розважального центру ФОРУМ ЛЬВІВ працівниками Національної поліції України під час отримання готівки в розмірі 1500 доларів США затримано військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 прапорщика ОСОБА_1 . Зазначені кошти військовослужбовець отримав за обіцянку в сприянні вирішення питання непридатності до проходження військової служби особи, яка приписана в Сколівському РВК Львівської області.

Наступного дня, 18.10.2018 на адресу військової частини надійшов лист слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області за №17066/16/08/2018, з повідомленням, що у провадженні перебувають матеріали кримінального провадження за №10000224 відомості про які 08.10.2018, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України («Прийняття пропозиції, обіцянки або одержання неправомірної вигоди службовою особою»).

22.10.2018 на адресу військової частини надійшов лист слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області № 224/16-08-2018 із повідомленням, що 18.10.2018 слідчим слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області, за погодженням із прокурором військової прокуратури Львівського гарнізону Західного регіону України, встановлено наявність достатніх доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, відповідно до ст.ст. 36,40,42,276,277,278 Кримінального процесуального кодексу України, ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 Кримінального кодексу України.

19.10.2018 слідчим суддею Галицького районного суду м. Львова, прийнято рішення про обрання підозрюваному ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, із визначеним розміром застави, строком 60 днів.

Крім того, факт тримання прапорщика ОСОБА_1 під вартою у Львівській установі виконання покарання (№19) також підтверджується листом від 19.10.2018 за вих. №11-3629 вих.18, направленого військовій частині НОМЕР_1 прокурором військової прокуратури Львівського гарнізону.

17.10.2018 наказом командира військової частини НОМЕР_1 №321 призначено службове розслідування по факту вчинення кримінального правопорушення прапорщиком ОСОБА_1

18.10.2018 вих. №2792 командиром військової частини НОМЕР_1 направлено клопотання Начальнику Тилу Збройних Сил України про зарахування прапорщика ОСОБА_1 в розпорядження начальника Тилу Збройних Сил України.

Наказом начальника Тилу Збройних Сил України (по особовому складу) від 18.10.2018 № 23-PC прийнято рішення відповідно до пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України прапорщика ОСОБА_1 , начальника сховища відокремленого відділу зберігання продовольства, техніки та майна продовольчого складу 124 об`єднаного центру забезпечення Тилу Збройних Сил України, увільнено від займаної посади і зараховано у розпорядження начальника Тилу Збройних Сил України.

22.10.2018 за результатами службового розслідування командир військової частини НОМЕР_1 видав наказ №323, відповідно до якого вирішено підготувати клопотання начальнику Тилу Збройних Сил України про накладення дисциплінарного стягнення «позбавлення військового звання прапорщик із звільненням з військової служби у запас» начальника сховища відокремленого відділу зберігання продовольства, техніки та майна ОСОБА_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (Тил Збройних Сил України) від 23.10.2018 № 289 прийнято рішення, яким за порушення вимог статтей 11, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, за вчинене правопорушення в умовах особливого періоду, на начальника сховища відокремленого відділу зберігання продовольства, техніки та майна продовольчого складу військової частини НОМЕР_1 на прапорщика ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення «позбавлення військового звання прапорщик із звільненням з військової служби у запас».

Надалі, наказом начальника Тилу Збройних Сил України (по особовому складу) від 23.10.2018 № 24-РС прийнято рішення відповідно до підпункту «є» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок в військову службу» звільнити з військової служби у запас колишнього прапорщика ОСОБА_1 , колишнього начальника сховища відокремленого відділу зберігання продовольства, техніки та майна продовольчого складу 124 об`єднаного центру забезпечення тилу Збройних Сил України, який перебував у розпорядженні начальника Тилу Збройних Сил України.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29.10.2018 №220 прапорщика ОСОБА_1 , начальника сховища відокремленого відділу зберігання продовольства, техніки та майна продовольчого складу, який знаходиться у розпорядженні начальника Тилу Збройних Сил України звільнено з військової служби у запас за підпунктом «є» (у зв`язку з позбавленням військового звання у дисциплінарному порядку) згідно з наказом начальника Тилу ЗСУ від 23.10.2018 № 24-РС (по особовому складу) та направлено його для зарахування на військовий облік до Жовківського РВК Львівської області.

Позивач, не погодившись із вказаними наказами, звернувся із відповідним позовом до суду.

При вирішенні спору суд керувався наступним.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії є вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII встановлено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби (частина перша статті 2 вказаного Закону). Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби здійснюється Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII.

Відповідно до частини першої статті 2 зазначеного Закону військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24.03.1999 №548-XIV затверджено Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, яким визначено загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах (далі - Статут).

Відповідно до статті 11 Статуту необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки:

свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок;

бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим;

беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини;

постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України;

знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно;

дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України;

поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини;

бути пильним, суворо зберігати державну таємницю;

вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання;

виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни;

додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Згідно з статтею 49 Статуту військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.

Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України від 24.03.1999 №551-XIV затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України, який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг (далі - Дисциплінарний статут).

Відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Згідно зі статтею 3 Дисциплінарного статуту військова дисципліна досягається шляхом:

виховання високих бойових і морально-психологічних якостей військовослужбовців на національно-історичних традиціях українського народу та традиціях Збройних Сил України, патріотизму, свідомого ставлення до виконання військового обов`язку, вірності Військовій присязі;

особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів;

формування правової культури військовослужбовців;

умілого поєднання повсякденної вимогливості командирів і начальників (далі - командири) до підлеглих без приниження їх особистої гідності, з дотриманням прав і свобод, постійної турботи про них та правильного застосування засобів переконання, примусу й громадського впливу колективу;

зразкового виконання командирами військового обов`язку, їх справедливого ставлення до підлеглих;

підтримання у військових з`єднаннях, частинах (підрозділах), закладах та установах необхідних матеріально-побутових умов, статутного порядку;

своєчасного і повного постачання військовослужбовців встановленими видами забезпечення;

чіткої організації і повного залучення особового складу до бойового навчання.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту передбачено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця:

додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів;

бути пильним, зберігати державну та військову таємницю;

додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство;

виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету;

поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Відповідно до статті 45 Дисциплінарного статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Усі дисциплінарні стягнення, крім позбавлення військового звання, накладені на військовослужбовців і не скасовані до дня звільнення їх у запас чи відставку, втрачають чинність з дня звільнення.

Відповідно до статті 83 Дисциплінарного статуту на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені вказаним Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Частиною першою статті 84 Дисциплінарного статуту передбачено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби (стаття 86 Дисциплінарного статуту).

Положеннями статті 85 Дисциплінарного статуту визначено, що службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення солдатом (матросом) чи сержантом (старшиною) - також сержантові (старшині).

Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини письмово повідомляє про це орган досудового розслідування.

Відповідно до статтей 86, 87 Дисциплінарного статуту порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України встановлюється наказом Міністерства оборони України.

Згідно з статтею 92 Дисциплінарного статуту, якщо командир за тяжкістю вчиненого підлеглим правопорушення визнає надану йому дисциплінарну владу недостатньою для покарання військовослужбовця, він порушує клопотання про накладення стягнення на винну особу владою старшого командира.

Статтею 96 Дисциплінарного статуту встановлено, що дисциплінарне стягнення виконується, як правило, негайно, а у виняткових випадках не пізніше ніж за три місяці від дня його складення.

Згідно з статтею 97 Дисциплінарного статуту про накладення дисциплінарного стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення.

Суд встановив, що підставою для проведення службового розслідування згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 321 від 17.10.2018 стало повідомлення представників Національної поліції та військової прокуратури Львівського гарнізону про те, що позивача затримано на території торгового- розважального центру «Форум Львів» під час отримання готівки в розмірі 1500 доларів США. Зазначені кошти військовослужбовець отримав за обіцянку в сприянні вирішення питання непридатності до проходження військової служби особи, яка приписана в Сколівському РВК Львівської області.

В ході службового розслідування отримано від слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області лист № 17066/16/08/2018 від 18.10.18 про те, що відомості про кримінальне провадження за № 10000224 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.368 Кримінального кодексу України.

Також, отримано від військової прокуратури Львівського гарнізону лист вих. №11-3629 від 19.10.2018 про те, що прапорщику ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення та ухвалою слідчого судді Галицького району м. Львова до підозрюваного ОСОБА_1 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Львівській установі виконання покарань № 19.

В ході службового розслідування встановлено, що зазначений випадок дискредитує весь особовий склад військової частини, знижує загальних рівень військової дисципліни як у військовій частині, так і Збройних Силах України в цілому та впливає на її оцінку. Військовослужбовець усвідомлював протиправність свого діяння, кримінальне правопорушення вчинив навмисно, правопорушення вчинене з метою власного збагачення, вбачається дійсний мотив, а саме-порушення чинного законодавства України, тим паче, що в ході розслідування встановлено, що позивач в період з 26.12.1998 по 17.08.2012 проходив військову службу в Жовківському районному військовому комісаріаті Львівської області, де зі слів представників Національної поліції набув багато зв`язків. Причинами правопорушення є низькі морально-ділові якості військовослужбовця, низька виконавча дисципліна, невиконання ним вимог Статуту.

Обставинами, що обтяжують відповідальність є те, що вчинене кримінальне правопорушення обліковується в книзі обліку злочинів та подій, що негативно впливає на авторитет офіцерського, сержантського та старшинського складу, солдат, та в цілому на авторитет військової частини НОМЕР_1 .

У висновках службового розслідування зазначено, що своїми діями військовослужбовець порушив статті 11, 12, 16 Статуту, статтю 4 Дисциплінарного статуту, що покладають на військовослужбовця обов`язки додержуватися військової дисципліни, свято та непорушно додержуватися Конституції України та законів України, військової присяги, дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

В ході розгляду справи позивач не спростував висновки, викладені в акті службового розслідування.

Суд, дослідивши обставини, що передували накладенню на позивача дисциплінарних стягнень дійшов висновку, що ним порушено статті 11, 16, 49 Статуту України щодо сумлінного та чесного виконання військового обов`язку та статтю 4 Дисциплінарного статуту щодо додержання Конституції України та законів України, Військової присяги, поводження з честю і гідністю, недопущення самому і стримувати інших від негідних вчинків, військовослужбовець порушив військову дисципліну та неналежно виконував службові обов`язки, доручені йому за посадою. Своєю протиправною поведінкою та негативним ставленням до військової служби позивач дискредитує звання прапорщика Збройних Сил України.

Таким чином, за результатами службового розслідування правомірно встановлено порушення позивачем статтей 11, 12, 16 Статуту та статті 4 Дисциплінарного статуту.

Щодо доводів позивача про те, що йому не зрозуміла підстава, з якої його звільнено за пунктом «є» чи пунктом «ж» статті 62 Дисциплінарного статуту, то суд зазначає, що із змісту наказу командира військової частини НОМЕР_2 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» від 23.10.2018 №289 випливає, що на позивача накладено дисциплінарне стягнення «позбавлення військового звання прапорщик із звільненням з військової служби у запас». В свою чергу, із змісту наказу начальника Тилу Збройних Сил України (по особовому складу) №24-РС від 23.10.2018 чітко вбачається, що позивач відповідно до пункту другого частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» звільнений з військової служби у запас за підпунктом «є» (у зв`язку з позбавленням військового звання у дисциплінарному порядку).

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивача звільнено з військової служби у запас саме на підставі пункту другого частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за підпунктом «є» (у зв`язку з позбавленням військового звання у дисциплінарному порядку), яка передбачає, що військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом звільняються з військової служби у зв`язку з позбавленням військового звання у дисциплінарному порядку.

Суд щодо доводів позивача про те, що стосовно нього не має обвинувального вироку суду, що набрав законної сили, зазначає наступне.

Відповідно до статті 26 Статуту військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Таким чином, законодавець розрізняє окремі види юридичної відповідальності військовослужбовця за вчинення протиправних діянь, зокрема, у розрізі кримінально-правового та дисциплінарно-правового аспектів.

При цьому, суд звертає увагу на те, що кримінальна відповідальність військовослужбовця настає у випадках вчинення ним кримінального правопорушення, а порядок застосування такого виду юридичної відповідальності визначено Кримінальним процесуальним кодексом України.

Разом з цим, підстави та порядок притягнення військовослужбовців до дисциплінарної відповідальності, визначаються Дисциплінарним статутом.

Отже, дисциплінарна та кримінальна відповідальність військовослужбовця є окремими видами юридичної відповідальності, порядок та підстави притягнення військовослужбовця до конкретного виду юридичної відповідальності здійснюється за окремими процедурами, урегульованими різними нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до статті 4 Дисциплінарного статуту військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця, зокрема, додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Отже, до військовослужбовця висуваються підвищені вимоги, що пов`язано з особливим статусом Збройних Сил України та державною службою особливого характеру, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

У свою чергу, недотримання військовослужбовцем зазначених вимог є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення.

Враховуючи встановлені службовим розслідуванням обставини, суд вважає, що вони в повній та достатній мірі підтверджують факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку.

Таким чином, наявність судового рішення про визнання особи винною у вчиненні кримінального правопорушення не є визначальною для притягнення такої особи до дисциплінарної відповідальності, оскільки питання про дисциплінарну відповідальність вирішується за результатами проведення службового розслідування.

З урахуванням наведеного, суд вважає безпідставними доводи позивача щодо незаконності його звільнення у зв`язку із недоведеністю його вини у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки позивача звільнено саме за вчинення дисциплінарного проступку. Відсутність обвинувального вироку у кримінальній справі не виключає наявності в діях позивача підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Вказана позиція суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 18.04.2018 у справі №826/4225/18, яку суд враховує при прийнятті рішення.

Суд також відхиляє посилання позивача на ст.54 Кримінального кодексу України, оскільки позбавлення військового звання у спірному випадку відбулося в порядку накладення дисциплінарного стягнення. Відповідно до статті 62 Дисциплінарного статуту передбачено, що на прапорщиків можуть бути накладені дисциплінарні стягнення, зокрема, згідно з п. «ж» - позбавлення військового звання прапорщик із звільненням з військової служби в запас. Згідно з пунктом 77 «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» військовослужбовці, позбавлені військового звання у порядку дисциплінарного стягнення виключаються із списків особового складу.

Щодо доводів позивача про те, що він не ознайомлений під розписку з наказом про призначення службового розслідування, пояснень при проведенні службового розслідування не надавав, з актом, складеним за результатами службового розслідування, не ознайомлений, суд зазначає наступне.

В ході розгляду справи відповідачі не надали суду доказів, що позивач ознайомлений під розписку з наказом про призначення службового розслідування, надавав пояснення при проведенні службового розслідування, ознайомлений з актом службового розслідування. Проте, відповідачі зазначили, що позивач під час проведення службового розслідування перебував під вартою, що унеможливило доведення до його відома наказу про призначення службового розслідування, отримання від нього пояснень та ознайомлення його з актом службового розслідування, що підтверджується листом військової прокуратури Львівського гарнізону від 19.10.2018 вих. №11-3629 вих.18.

Позивач, в свою чергу, не подав доказів, які б спростували викладені обставини.

Суд, оцінюючи, яким чином зазначені обставини вплинули на правомірність притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, дійшов наступних висновків.

Згідно з статтями 83-85 Дисциплінарного статуту на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені вказаним Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення. Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення солдатом (матросом) чи сержантом (старшиною) - також сержантові (старшині).

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України встановлюється наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях - центральними органами виконавчої влади, яким вони підпорядковані.

Таким чином, наведені норми Дисциплінарного статуту не містять обов`язку ознайомлювати військовослужбовця під розписку з наказом про призначення службового розслідування, не вказують на обов`язковість відібрання в нього пояснень та необхідності ознайомлення його з актом, складеним за результатами службового розслідування.

Наказом Міністерства оборони України №608 від 21.11.2017 затверджено «Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України» (далі Порядок).

Відповідно до п.1 Порядку такий визначає підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, а також військовозобов`язаних та резервістів, які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів).

Відповідно до пункту 1 Розділу ІV Порядку особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані:

- дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення;

- виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника;

- розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення.

У разі відмови військовослужбовця надати письмові пояснення по суті службового розслідування особа, яка проводить службове розслідування, складає акт про відмову, який засвідчується підписами не менше двох присутніх осіб.

Згідно з пунктом 2 Розділу ІV Порядку особи, які проводять службове розслідування, мають право:

- запрошувати до місця проведення службового розслідування військовослужбовців, стосовно яких проводиться службове розслідування, інших військовослужбовців, цивільних осіб (за їх згодою), які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення (далі - учасники службового розслідування);

- отримувати письмові пояснення (заповнені від руки або надруковані);

- з дозволу командира (начальника) військовослужбовця, який скоїв правопорушення, отримувати необхідні документи, які стосуються службового розслідування;

- за погодженням з особами, які опитуються, фіксувати їх пояснення технічними засобами з подальшим оформленням їх у письмовому вигляді;

- ознайомлюватися з необхідними документами, за потреби - знімати з них (отримувати) копії та долучати до матеріалів службового розслідування;

- отримувати інформацію, пов`язану із службовим розслідуванням, від юридичних і фізичних осіб з дотриманням вимог законодавства на підставі запиту посадової (службової) особи, яка призначила службове розслідування, чи інших уповноважених осіб відповідно до вимог законодавства України;

- проводити огляд місцевості, приміщення, предметів та документів, що стосуються службового розслідування, за результатами якого складати акт огляду з обов`язковим зазначенням:

- предмета огляду та його стислого опису;

- часу, дати, місяця, року, місця (населеного пункту) огляду;

- посади, військового звання, прізвища, імені та ініціалів особи, яка складає документ;

- військового звання, прізвища, ініціалів посадової (службової) особи, яка бере участь у службовому розслідуванні (за необхідності);

- прізвища, імені, по батькові та фактичної адреси проживання двох присутніх осіб;

- фактичного місцезнаходження військової частини, установи, підприємства тощо;

- місця складання документа (номер службового кабінету або іншого приміщення);

- у разі використання технічних (відео-, фото- або аудіо-) засобів - цифрового пристрою, його назви, моделі;

- підписів присутніх осіб на кожному аркуші та їх прізвищ, ініціалів, підписів на останньому аркуші;

- підпису особи, яка склала акт огляду, на останньому аркуші.

В пункті 3 Розділу ІV Порядку передбачено, що військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право:

- знати підстави проведення службового розслідування;

- бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування;

- відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом;

- давати усні та письмові пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення;

- порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації;

- висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять;

- ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником);

- оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.

Аналіз наведених норм Порядку дає підстави для наступних висновків: надання пояснень військовослужбовцем є лише одним з джерел отримання інформації, необхідних для встановлення обставин в межах службового розслідування; не встановлено обов`язку в осіб, які проводять службове розслідування, отримувати пояснення військовослужбовця щодо якого проводиться службове розслідування; відсутність пояснень військовослужбовця не перешкоджає проведенню службового розслідування та притягненню його до дисциплінарної відповідальності; не встановлено жодних правових наслідків в разі відсутності в матеріалах службового розслідування пояснень військовослужбовця.

Відповідно до положень Розділу V Порядку оформлення результатів службового розслідування за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

У вступній частині акта службового розслідування зазначаються підстави призначення та проведення службового розслідування.

В описовій частині акта службового розслідування зазначаються:

- посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування;

- неправомірні дії військовослужбовця;

- зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є);

- вина військовослужбовця;

- причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась;

- вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено;

- причини та умови, що сприяли правопорушенню;

- заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.

У резолютивній частині акта службового розслідування зазначаються:

- висновки службового розслідування;

- пропозиції щодо притягнення винної особи (винних осіб) до відповідальності;

- інші заходи, спрямовані на усунення причин та умов, що призвели до правопорушення, які пропонується здійснити.

Акт службового розслідування підписується особами, які його проводили. У разі виявлення суперечностей та незгоди з результатами службового розслідування кожен учасник службового розслідування має право висловити свою окрему думку, яка викладається на окремому аркуші (від руки або у друкованому вигляді) та долучається до акта службового розслідування.

Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.

Аналіз зазначених положень Порядку свідчить про те, що неознайомлення військовослужбовцем, стосовно якого проводиться службове розслідування, з актом службового розслідування, не перешкоджає його розгляду командиром.

Відповідно до пунктів 1,2 Розділу VІ Порядку за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу. Вид дисциплінарного стягнення зазначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування.

Дисциплінарне стягнення накладається у строки, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України.

Наказ (витяг з наказу) про притягнення до відповідальності доводиться до військовослужбовця у частині, що його стосується, під підпис із зазначенням дати доведення.

У разі відмови військовослужбовця поставити свій підпис про ознайомлення з наказом (витягом з наказу) про притягнення його до відповідальності складається акт про відмову. Зміст акта про відмову засвідчується підписами не менше двох свідків цього факту.

Вказані норми свідчать про те, що обов`язковим є лише доведення прийнятого наказу до відома військовослужбовця під підпис із зазначенням дати доведення.

При цьому, відсутність доведення до відома військовослужбовця, прийнятого наказу, не впливає на його юридичну силу.

Суд також звертає увагу на те, що позивач, стверджуючи про порушення своїх прав, передбачених в пункті 3 Розділу ІV Порядку, в ході судового розгляду не подав жодних доказів та не надав жодних пояснень щодо суті, встановлених за результатами службового розслідування порушень, аргументуючи свою позицію лише порушеннями, на його думку, порядку проведення службового розслідування.

При цьому, позивач не обґрунтував яким чином порушення його прав, передбачених пунктом 3 Розділу ІV Порядку, вплинули на всебічність, повноту, своєчасність і об`єктивність розслідування обставин вчиненого ним правопорушення.

Підсумовуючи встановлені обставини, суд вважає, що необізнаність позивача з проведенням стосовно нього службового розслідування, ненадання ним пояснень при проведенні службового розслідування, та неознайомлення з актом службового розслідування, не вплинуло на всебічність, повноту, своєчасність і об`єктивність розслідування обставин вчиненого ним правопорушення та відповідно на правомірність оскаржених наказів.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що накази тимчасово виконуючого обов`язків начальника тилу Збройних сил України полковника ОСОБА_3 (по особовому складу) №23-РС від 18.10.2018, (по особовому складу) №24-РС від 23.10.2018 та командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_2 (по стройовій частині) від 29.10.2018 №220 є правомірними, а тому в задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити.

У зв`язку з тим, що суд не знайшов підстав для визнання протиправними та скасування наказів відповідачів, якими позивача звільнено з військової служби у запас, відсутні підстави для задоволення його позовних вимог про поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст.78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Відповідно до положень пункту 17 статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, тому підстави для відшкодування таких відповідно до положень статті 139 КАС України відсутні.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 73-76, 242, 244, 245 КАС України, суд, -

в и р і ш и в:
в задоволенні позову ОСОБА_1 до тимчасово виконуючого обов`язків начальника тилу Збройних Сил України полковника Кондрашова Ю.В., командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу відмовити повністю.

Судові витрати стягненню зі сторін не підлягають.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складене та підписане 29.03.2019.

Суддя А.Г. Гулик