Справа № 520/199/19
Суддя: Бадюков Ю.В.
Дата ухвалення: 2019-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

01 квітня 2019 р. № 520/199/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бадюков Ю.В.,

при секретарі судового засідання - Андрущенко Д.В.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Саєнко Л.І. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом

Приватного нотаріусу Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1)

до Головного управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, код за )

про визнання незаконними та скасування рішення та вимоги, -

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1, нотаріус) до Головного управління ДФС у Харківській області (далі по тексту - відповідач, ГУ ДФС, контролюючий орган), в якому просить суд:

- визнати незаконною та скасувати у повному обсязі Вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-0000034 від 29.10.2018 року в сумі 28476,12 гривень складену на підставі акту перевірки № 4004/20-40-13-15-07/НОМЕР_1 від 26.09.2018 року.

- визнати незаконним та скасувати у повному обсязі Рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 29.10.2018 року у сумі 8542,84 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що висновки акту перевірки, на підставі яких прийнято оскаржувану вимогу про сплату боргу (недоїмки), а також оскаржуване рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, є необґрунтованими та безпідставними, оскільки податковий орган пов'язує порушення позивачем положень податкового законодавства, з не нарахуванням в належному розмірі єдиного внеску від здійснення незалежної професійної діяльності за 2015 рік та за 2016 рік. Проте, виходячи з положень Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" та наказу Міністерства фінансів України від 14.04.2015 №435 «Про затвердження Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» звітним періодом є календарний рік. Особи, які провадять незалежну професійну діяльність, формують та подають самі за себе до фіскальних органів звіт згідно з таблицею 3 додатка 5 до Порядку №435. Ця таблиця передбачає визначення суми доходу, заявленої в податковій декларації та суми доходу, на яку нараховується єдиний внесок. При цьому такі суми повинні бути розподілені на 12 місяців. Як саме вони повинні бути розподілені на 12 місяців особами, які подають звіт і ведуть облік за календарний рік не визначено. Вказує, що при проведенні нарахування, обчислення та сплати єдиного соціального внеску дотримувався вимог нормативних актів ЄСВ розрахований і сплачений своєчасно та в повному обсязі. Крім того зазначив, що на його думку при призначенні перевірки відповідачем порушено положення ст. 78 ПК України.

Ухвалою від 11.01.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

Відповідач проти позову заперечував, через канцелярію суду надійшов письмовий відзив на позов, в якому представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що відповідач під час спірних правовідносин діяв у спосіб та у межах, визначених чинним законодавством. Крім того, представник відповідача зазначив, що до перевірки позивачем не надано документальних підтверджень щодо отриманих доходів, понесених витратах, пов'язаних з обчисленням та сплатою податку на доходи фізичних осіб та єдиного соціального внеску за період з 01.01.2015 по 31.12.2016 р.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позову, просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на наведені у письмових запереченнях на позов обставини.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 здійснює незалежну професійну діяльність, як самозайнята особа в якості приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу за адресою: АДРЕСА_2, на підставі свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, виданого Міністерством юстиції України 23.08.2007 №6518 та реєстраційного посвідчення, виданого Управлінням юстиції у Харківській області 03.09.2007 №369 (а.с. 44, 45).

Як вбачається з матеріалів справи, ГУ ДФС у Харківській області направлено на адресу позивача запит про надання інформації та документального підтвердження від 27.07.2017 №2987/Г/20-40-13-15-14, а саме відповідач просив надати інформацію (пояснення та їх документальні підтвердження) щодо отриманих доходів, понесених витрат, пов'язаних з обчисленням та сплатою податку з доходів фізичних осіб та єдиного соціального внеску за період з 01.01.2015 по 31.12.2016 (а.с.11).

На вказаний запит позивачем надана відповідь від 18.09.2017 №587/01-06, згідно вказаної відповіді, позивач зазначив, що жодних розбіжностей між податковими деклараціями про майновий стан та доходи та даними, зазначеними в додатках 5, немає (а.с.12-13).

ГУ ДФС у Харківській області проведена документальна позапланова невиїзна перевірка самозайнятої особи ОСОБА_1 щодо правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування особами, які забезпечують себе роботою самостійно, за період з 01.01.2015 по 31.12.2016.

За результатами документальної позапланової виїзної перевірки складений акт від 26.09.2018 №4004/20-40-13-15-07/НОМЕР_1, у висновках якого встановлено порушення:

- абз. 1 п. 2 ч.1 ст. 7, п. 2 ст. 9 Закону України від 08.07.2010 №2464-ІV "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" - заниження сум єдиного соціального внеску від здійснення незалежної професійної діяльності за 2015 рік у розмірі 24641,58 грн., за 2016 рік у сумі 3834,54 грн. (а.с.8-10).

На вказаний акт перевірки позивачем до ГУ ДФС у Харківській області подано заперечення на висновки перевірки від 12.10.2018 №574/01-06 (а.с.14-16).

У відповідь на вказане заперечення ГУ ДФС у Харківській області листом від 26.10.2018 №10736/ФОП/20-40-13-06-14 зазначило, що за результатами розгляду заперечень висновки акту документальної позапланової невиїзної перевірки залишено без змін (а.с. 17-20).

На підставі висновків, викладених в акті перевірки, ГУ ДФС у Харківській області винесено рішення від 29 жовтня 2018 року №, яким застосовано штрафні санкцій в розмірі 8542,84 грн (а.с.21), а також винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 29.10.2018 №Ф-6 в розмірі 28476,12 грн (а.с.22).

Зазначене рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску та вказана вимога про сплату боргу (недоїмки) були оскаржено позивачем до ДФС України (а.с.23-25).

Рішенням ДФС України від 13.12.2018 №Г/99-99-11-05-02-25 залишені без змін рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску та вимога про сплату боргу (недоїмки), а скаргу позивача залишено без задоволення (а.с.26-27).

Перевіряючи обґрунтованість висновків ГУ ДФС у Харківській області, викладених в акті перевірки від 26.09.2018 №4004/20-40-13-15-07/НОМЕР_1, суд встановив наступне.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України "Про нотаріат", нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності, а також здійснює функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у порядку та випадках, встановлених Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Положеннями ст. 32 Закону України "Про нотаріат" від 2 вересня 1993 року N 3425-XII визначено, що приватний нотаріус сплачує податки, встановлені Податковим кодексом України.

Порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску визначається Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 8 липня 2010 року № 2464-VI (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ч.2 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Зазначеними положеннями встановлюються і особливості сплати єдиного внеску для різних платників, перелік яких визначений у статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування". Так, відповідно до пункту 5 частини першої зазначеної статті платниками єдиного внеску є особи, які забезпечують себе роботою самостійно - займаються незалежною професійною діяльністю, а саме: нотаріальною діяльністю, та отримують дохід безпосередньо від цієї діяльності, за умови, що такі особи не є найманими працівниками чи підприємцями.

Згідно ч.8 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", платники єдиного внеску, зазначені у пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 1 травня наступного року. Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. Отже, приватні нотаріуси сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 1 травня наступного року. Звітним періодом для приватних нотаріусів визначено календарний рік.

В розвиток ст. 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", Міністерством фінансів України було прийнято наказ від 14.04.2015 № 435 «Про затвердження Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», в пункті 4 розділу III якого зазначено, що особи, які провадять незалежну професійну діяльність, формують та подають самі за себе до органів доходів і зборів Звіт один раз на рік до 01 травня року, що настає за звітним періодом. Звітним періодом для них є календарний рік. Звіт подається за формою № Д5 із зазначенням типу форми "початкова".

Судом встановлено, що звіт про нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування особами, які провадять незалежну професійну діяльність за 2015 рік, а саме: таблиця 3 Додатку №5 до Порядку, приватним нотаріусом ОСОБА_1 до контролюючого органу подано 31.03.2016, тобто у строки, передбачені законодавством України (а.с.29).

Також судом встановлено, що звіт про нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування особами, які провадять незалежну професійну діяльність за 2016 рік, а саме: таблиця 3 Додатку №5 до Порядку, приватним нотаріусом ОСОБА_1 до контролюючого органу подано 08.02.2017, тобто у строки, передбачені законодавством України (а.с.30).

Суд зазначає, що податковим органом при проведенні перевірки вказаної звітності жодних зауважень щодо своєчасності та форми подання звітів не було.

Так, у висновках акту перевірки контролюючим органом вказано, що позивачем не сплачено суму єдиного внеску за 2015 рік в розмірі 24641,58 грн., за 2016 рік в розмірі 3834,54 грн.

Водночас, суд зауважує, що в ході проведення перевірки податковим органом не взято до уваги механізм формування приватними нотаріусами звітності з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Згідно п. 2 ч.1 ст. 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім'ї фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Як вбачається з копій податкових декларацій про майновий стан і доходи за 2015 рік та 2016 рік, поданих позивачем до податкового органу, сума задекларованого чистого оподатковуваного доходу, який є базою для нарахування єдиного внеску (пункту 2 частини першої статті 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування"), становить 39926,00 грн та 138735,56 грн, відповідно. Водночас, суд зауважує, що виходячи зі змісту акту перевірки, правильність визначення позивачем доходу, отриманого позивачем, як фізичною особою, яка проводить незалежну професійну діяльність, не заперечувалася відповідачем.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про те, що приватним нотаріусом ОСОБА_1 вимоги п. 2 ч.1 ст. 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" та наказу Міністерства фінансів України від 14.04.2015 № 435 «Про затвердження Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», згідно яких у графі 3 таблиці 3 Додатку №5 вказано як база для нарахування єдиного внеску суму чистого оподатковуваного доходу відповідно до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік та за 2016 рік, виконано.

Визнаючи правомірність нарахування та сплати єдиного внеску позивачем, суд вказує, що Законом України від 04.07.2013 №406-VІІ було внесено зміни до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", відповідно до яких центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надає роз'яснення з питань застосування законодавства, про збір та ведення обліку єдиного внеску, а Пенсійний фонд відповідно до покладених на нього завдань взаємодіє в установленому законодавством порядку з центральним органом виконавчої влади.

На виконання вказаної норми Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" видано спільний лист Міністерства доходів та зборів України та Пенсійного фонду України від 27.12.2013 №21052/5/99-99-17-03-01-16, №36398/05.10, згідно з яким Міністерство доходів і зборів України та Пенсійний фонд України повідомляє, що консультації з питань ведення Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, включаючи питання заповнення таблиць 5-9 Додатка 4, всіх таблиць Додатка 5, Додатка 6 та Додатка 7 звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкові державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 №454 "Про затвердження Порядку формування та подання страхувальникам звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20.09.2013 за №1628/2416, надають органи Пенсійного фонду України.

Відповідно до роз'яснення Пенсійного фонду України "Опис формату звіту щодо суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", органами Пенсійного фонду України відповідно до Порядку, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 08.10.2010 №22-2, особи, які забезпечують себе роботою самостійно, тобто займаються незалежною професійною діяльністю, формують та подають звіт згідно з таблицею 3 додатка №5 до Порядку. У графі 2 таблиці 3 Додатка №5 "Сума доходу, заявлена в податковій декларації" відображаються в розрізі місяців суми доходу (прибутку), отриманого від відповідної діяльності та задекларованого до органу податкової служби за результатами звітного року. При цьому слід зазначити, що у графі 3 таблиці 3 додатка №5 зазначені особи самостійно визначають суму доходу у розрізі кожного місяця відповідного звітного року".

Подані приватним нотаріусом ОСОБА_1 звіти про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2015 рік та за 2016 заповнені з урахуванням вказаних вимог та відповідають приписам Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

З огляду на викладене, суд зауважує, що встановлений механізм визначення суми доходу, на яку нараховується єдиний внесок передбачає, що приватний нотаріус самостійно визначає таку суму доходу кожного місяця. При цьому, загальна сума річного доходу, визначена у податковій звітності повинна співпадати із загальними річними показниками Книги обліку доходів і витрат, що спростовує доводи відповідача щодо правомірності дій податкового органу стосовно застосування для розрахунку недоїмки ч. 2 та ч. 8 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

Зі змісту податкових декларацій про майновий стан і доходи за 2015 рік та за 2016 рік загальна сума річного доходу, за здійснення позивачем незалежної професійної діяльності є тотожною з загальними річними показниками, а контролюючим органом жодних зауважень щодо встановленої обставини не висловлено. Водночас, суд зазначає, що висновок податкового органу про нарахування єдиного внеску на суму, що визначається шляхом ділення річного чистого доходу на кількість календарних місяців, протягом яких він отриманий, жодним нормативним актом не підтверджується.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що наявні правові підстави вважати, що позивачем дотримано вимоги чинного законодавства, правомірно сформовано зобов'язання з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду в складі Касаційного адміністративного суду від 21.08.2018 по справі №826/5999/16.

Відповідно до ч. 5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім того суд зазначає, що посилання представника відповідача на положення п.5 розділу IV Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Мінфіну України від 20.04.2015р. №449, де зазначено, що базою нарахування єдиного внеску є чистий оподатковуваний дохід (прибуток), зазначений у податковій декларації, поділений на кількість календарних місяців, протягом яких він отриманий, є необґрунтованим, з огляду на те, що даний правовий акт почав свою дію лише з 29.05.2015р., а донарахування ЄСВ владним органом здійснено саме з 01.01.2015р., тобто за період, коли Інструкція №449 ще не діяла, що спростовує доводи податкового органу щодо необхідність її застосування у межах спірних правовідносин у період з 01.01.2015р. по 31.04.2015р., виходячи із положень дії загально-правового принципу норми права у часі.

Суд зазначає, що за 2015 рік у річній декларації позивачем вказано суми, виходячи з норм законодавства, а саме на підставі п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (в редакції станом на 09.12.2015 року):

«... 4) максимальна величина бази нарахування єдиного внеску - максимальна сума доходу застрахованої особи, що дорівнює сімнадцяти розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом, на яку нараховується єдиний внесок;

5) мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця; ...»

- ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2015 рік», де встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 вересня 2015 року - 1378,00 грн.;

- ст. 8 Закону України «Про державний бюджет на 2015 рік», де встановлено мінімальну заробітну плату з 01 вересня 2015 року - 1378,00 грн.;

- Розмір мінімального страхового внеску обчислюється із суми не менше 1378,00 грн.

- Максимальна величина бази нарахування єдиного внеску становить добуток сімнадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб: 1378,00х17=23426,00 грн.

Таким чином, оскільки законодавством передбачено визначення розміру отриманого доходу за рік, а не в розрізі місяців, то позивачем було самостійно визначено базу нарахування за 2015 рік у розрізі місяців в межах мінімальної та максимальної бази нарахування ЄСВ та сукупного чистого доходу за рік.

У колонці 3 таблиці 3 у графах «січень-листопад» зазначена сума 1500,00 грн. за кожний місяць, що є більшим за мінімальний розмір заробітної плати - 1378,00 грн. Сума вказаних баз нарахування становить 16500,00 грн. У графі «грудень» позивачем зазначена сума 23426,00 грн., що є максимальною базою нарахування ЄСВ.

Загальний розмір баз нарахування ЄСВ за 2015 рік зазначений у колонці 3 у графі «Усього» у розмірі 39926,00 грн., як сума граф «січень-грудень» колонки 3.

У колонці 4 зазначена процентна ставка ЄСВ у розмірі 34,7%, яка контролюючим органом не заперечується.

У колонці 5 вказано добуток по кожній графі від множення процентної ставки у колонці 4 на базу нарахування ЄСВ у колонці 3. У графах «січень-листопада» вказані суми 520,50 грн., у графі «грудень» вказана сума 8128,82 грн., у графі «усього» зазначено 13854,32 грн., що є сумою граф «січень-грудень» колонки 5, яка була позивачем сплачена загалом за 2015 рік.

За 2016 рік у таблиці 3 позивачем у колонці 2 у графах «січень-листопад» зазначені суми 5444,18 грн., 8221,50 грн., 11082,50 грн., 6226,48 грн., 7513,76 грн., 8477,11 грн., 7211,49 грн., 13923,00 грн., 11168,52 грн., 10239,01 грн., 9228,01 грн., визначені ним самостійно, що загалом складає суму 98735,56 грн. У графі «грудень» позивачем зазначена сума 57429,72 грн.

У колонці 2 у графі «усього» зазначено суму доходу за 2016 рік, що заявлена у податковій декларації, у розмірі 156165,28 грн. Ця сума утворена складанням сум граф «січень-грудень» колонки 2. Вказана сума контролюючим органом вказана в акті перевірки.

Вказані суми визначені позивачем на виконання:

- Наказу Міністерства фінансів України від 14.04.2015 № 435 «Про затвердження Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування»,

«Розділ III…

…4. Особи, які провадять незалежну професійну діяльність, формують та подають самі за себе до фіскальних органів Звіт один раз на рік до 01 травня року, що настає за звітним періодом.

Звітним періодом для них є календарний рік.

Звіт подається за формою згідно з додатком 5 до цього Порядку із зазначенням типу форми "початкова"…».

- «Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» затверджену наказом від 20.04.2015 № 449.

Виходячи з норм законодавства, а саме:

- п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (в редакції станом на 10.11.2016 року):

«...4) максимальна величина бази нарахування єдиного внеску - максимальна сума доходу застрахованої особи на місяць, що дорівнює двадцяти п'яти розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом, на яку нараховується єдиний внесок; ...»

5) мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця; ...»

- ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2016 рік», де встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 грудня 2016 року - 1600,00 грн.

- ст. 8 Закону України «Про державний бюджет на 2016 рік», де встановлено мінімальну заробітну плату з 01 грудня 2016 року - 1600,00 грн.:

- Розмір мінімального страхового внеску обчислюється із суми не менше 1600,00 грн.

- Максимальна величина бази нарахування єдиного внеску становить добуток сімнадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб: 1600,00*25=40000,00 грн.

Таким чином, оскільки законодавством передбачено визначення позивачем розміру отриманого доходу за рік, а не в розрізі місяців, то ним було самостійно визначено базу нарахування за 2016 рік у розрізі місяців в межах мінімальної та максимальної бази нарахування ЄСВ та сукупного чистого доходу за рік.

У колонці 3 таблиці 3 позивачем у графах «січень-листопад» зазначені суми: 5444,18 грн., 8221,50 грн., 11082,50 грн., 6226,48 грн., 7513,76 грн., 8477,11 грн., 7211,49 грн., 13923,00 грн., 11168,52 грн., 10239,01 грн., 9228,01 грн., визначені самостійно, як база нарахування ЄСВ, що становить не менше мінімальної величини та не більше максимальної величини бази. У графі «грудень» позивачем зазначена сума 40000,00 грн., що є максимальною базою нарахування ЄСВ.

Загальний розмір баз нарахування ЄСВ за 2016 рік зазначений у колонці 3 у графі «Усього» у розмірі 138735,56 грн, як сума граф «січень-грудень» колонки 3.

У колонці 4 зазначена процентна ставка ЄСВ у розмірі 22,00%, яка контролюючим органом не заперечується.

У колонці 5 вказано добуток по кожній графі від множення процентної ставки у колонці 4 на база нарахування ЄСВ у колонці 3. У графах «січень-грудень» вказані суми -1197,72 грн., 1808,73 грн., 2438,15 грн., 1369,83 грн., 1653,03 грн., 1864,96 грн., 1586,53 грн., 3063,06 грн., 2457,07 грн., 2252,58 грн., 2030,16 грн., 8800,00 грн., у графі «усього» зазначено 30521,82 грн., що є сумою граф «січень-грудень» колонки 5, яка була позивачем сплачена за 2016 рік.

Таким чином, вимога про сплату боргу (недоїмки) від 29 жовтня 2018 року №Ф-6, є необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

При цьому, судом взято до уваги і той факт, що процедура нарахування і сплати фінансових санкцій з єдиного внеску регламентована положеннями статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", згідно з пунктом 3 частини 11 якої передбачено, що орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штрафні санкції, зокрема, за донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Оскільки у даному випадку встановлено відсутність порушення позивачем норм законодавства в частині нарахування єдиного внеску, то відповідно відсутні правові підстави для нарахування штрафних санкцій.

Таким чином, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 29 жовтня 2018 року №, є необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справа про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

З огляду на вищевикладене суд зазначає, що відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів правомірність прийнятого ним рішення.

Розподіл судових витрат здійснюється на підставі приписів ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Приватного нотаріусу Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1) до Головного управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська, 46, м. Харків, 61057, ) про визнання незаконними та скасування рішення та вимоги - задовольнити у повному обсязі.

Скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-0000034 від 29.10.2018 року з єдиного внеску в сумі 28476,12 гривень, сформовану Головним управлінням ДФС у Харківській області відносно ОСОБА_1.

Скасувати рішення Головного управління ДФС у Харківській області № про застосування до само зайнятої особи ОСОБА_1 штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 29.10.2018 року у сумі 8542,84 грн.

Стягнути на користь Приватного нотаріусу Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1) сплачену суму судового збору в розмірі 768, 40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривен 40 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46, ).

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку, передбаченому п.п. 15.5. п. 15 ч. 1 Розділу VII Перехідних положень КАС України до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення .

В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 03 квітня 2019 року.

Суддя Бадюков Ю.В.