Справа № 820/4255/18
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2019-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Шевченко О.В.

19 березня 2019 р.Справа № 820/4255/18

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.,

суддів - Бенедик А.П. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2018 року по справі за адміністративним позовом Головного управління ДФС у Харківській області до Державного підприємства «Харківській автомобільний завод», треті особи: Державний концерн «Укроборонпром» про надання дозволу на погашення суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, -

В с т а н о в и л а:

31.05.2018 року позивач ОСОБА_1 управління ДФС у Харківській області (подалі ГУ ДФС у Харківській області, контролюючий орган) звернувся до суду з позовом, яким, з урахуванням уточненого позову /а.с. 67-68/, просить надати дозвіл на погашення суми податкового боргу перед Державним бюджетом України у розмірі 2 016 263,09 грн. за рахунок майна Державного підприємства «Харківський автомобільний завод» (подалі ДП «ХАЗ», підприємство), що перебуває у податковій заставі.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що відповідач має несплачене узгоджене податкове зобов'язання зі сплати земельного податку з юридичних осіб в загальній сумі 2 016 263,09 грн. В установлені ПК України відповідач не виконав свого податкового обов'язку щодо сплати узгодженої суми земельного податку з юридичних осіб.

На думку контролюючого органу, наявність зазначених обставин за приписами статті 95 ПК України є підставою для винесення судом рішення про надання дозволу на погашення суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Заперечуючи проти позову відповідач ДП «ХАЗ» зазначає, що відповідач належить до підприємств оборонно-промислового комплексу та виконує державні оборонні замовлення для потреб Збройних Сил України та Національної Гвардії України. Майно описане в акті № 07/20-40-09-22 Центральної ОДПІ відноситься до цілісного майнового комплексу підприємства і забезпечує ведення його виробничої діяльності. Дозвіл на погашення податкового боргу може призвести до порушення виробничого циклу підприємства, внаслідок чого, буде неможливим виконання покладених на підприємство державних замовлень. Окрім того, незважаючи на постійну недостатність коштів на рахунках, підприємством сплачуються деякі кошти на погашення податкового боргу.

У поясненнях на позов, заперечуючи проти його задоволення, Державний концерн «Укроборонпром» (подалі ДК «Укроборонпром») зазначає, що ДП «ХАЗ» є учасником ДК «Укроборонпром» та згідно Статуту підприємства ДП «ХАЗ» та Закону України «Про особливості управління об'єктами державної власності в оборонно - промисловому комплексі» саме концерн веде облік об'єктів державної власності, що знаходяться в оперативному управлінні його учасників, здійснює контроль за ефективністю використання та за збереження таких об'єктів. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» встановлено мораторій на застосування примусової реалізації майна державних підприємств та господарських товариств, у статутних капіталах яких частка держави становить не менше 25 відсотків, до вдосконалення визначеного законами України механізму примусової реалізації майна. Відповідач є державним унітарним підприємством, повністю заснованим на державній власності, а заставне майно належить до основних засобів, які забезпечують ведення виробничої діяльності підприємства. Таким чином, примусова реалізація майна ДП «ХАЗ» в рахунок погашення податкового боргу у розмірі 2 016 263,09 грн. зі сплати земельного податку заборонена Законом України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна».

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.09.2018 року (рішення у повному обсязі складено 17.09.2018 року) адміністративний позов ГУ ДФС у Харківській області залишено без задоволення.

З огляду на те, що Законом України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» встановлено мораторій на застосування примусової реалізації майна державних підприємств та господарських товариств, у статутних капіталах яких частка держави становить не менше 25%, до яких належить ДП «ХАЗ» у статутному фонді якого частка держави становить 100%, майно підприємства є державною власністю і закріплюється за ним на праві господарського відання, суд визначився про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ГУ ДФС у Харківській області.

В апеляційній скарзі контролюючий орган, посилаючись на прийняття судового рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.09.2018 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги ГУ ДФС у Харківській області у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги позивача аналогічні за своїм змістом аргументам, наведеним ГУ ДФС у Харківській області у позовній заяві.

Правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористався, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

У відзиві на апеляційну скаргу третя особа ДК «Укроборонпром» наводить обставини, зазначені ним у поясненнях на позов, та просить залишити апеляційну скаргу контролюючого органу без задоволення, а рішення суду першої інстанції, - без змін.

За приписами статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (частина перша статті 308).

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина друга статті 308).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ГУ ДФС у Харківській області задоволенню не підлягає, а судове рішення відповідно до положень ст. 316 КАС України слід залишити без змін, з наступних підстав.

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

ОСОБА_2 з п. 89.2 ст. 89 Податкового кодексу України, з урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.

Майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису. До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу. Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред'являється платнику податків, що має податковий борг (п.89.3 ст. 89 ПК України).

ОСОБА_2 з п. 95.1, 95.3 ст. 95 Податкового кодексу України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі. Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу.

З аналізу наведених правових норм убачається, що у разі наявності у платника податків непогашеної суми податкового боргу податковий орган має право здійснити продаж майна такого платника, яке перебуває у податковій заставі.

Відповідно до п. 87.2 ст. 87 ПК України, джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Судом установлено, що відповідач ДП «ХАЗ» має податковий борг зі сплати земельного податку, який у загальному розмірі складає 2 016 263,09 грн., який виник на підставі: податкових декларацій з плати за землю № НОМЕР_1 від 15.02.2017 року у розмірі 1 499 844,38 грн., № НОМЕР_2 від 16.02.2018 року у розмірі 239 257,06 грн.; нарахованої податковим повідомленням - рішенням № НОМЕР_3 від 05.10.2016 року штрафної санкції у розмірі 94 262,07 грн. та нарахованої суми пені у розмірі 182 899,58 грн. /а.с. 22, 43 - 46, 54/.

Окрім наведеного, сума боргу підприємства перед Державним бюджетом України підтверджується даними облікової картки платника податків та розрахунком суми заборгованості ДП «ХАЗ» /а.с. 24-34, 54-57/.

Контролюючим органом сформована та надіслана відповідачу податкова вимога форми «Ю» № 35 від 03.02.2012 року на суму 1 394 252,37 грн. /а.с. 12/.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 22.08.2017 року по справі № 820/3236/17, яка набрала законної сили 12.09.2017 року, задоволено адміністративний позов ГУ ДФС у Харківській області та стягнуто з ДП «ХАЗ» на користь бюджету податковий борг зі сплати та земельного податку з юридичних осіб у розмірі 2 964 499,19 грн. /а.с. 38/.

На виконання означеного судового рішення контролюючим органом направлялись до установ банків інкасові доручення (розпорядження) від 20.12.2017 року, які залишилися не виконаними та були повернуті відправнику /а.с. 39-42/.

На підставі рішення про опис майна у податкову заставу платника податків від 03.02.2012 року № 13, контролюючим органом складено ОСОБА_3 № 07/20-40-09-22 від 09.08.2017 року та № 3/20-40-17-09-22 від 21.03.2018 року, якими здійснено опис майна, що перебуває у власності та господарському віданні або оперативному управлінні платника податків ДП «ХАЗ» на суму, відповідно, 196 035,69 грн. та 23 452,74 грн. /а.с. 14-16/.

ОСОБА_2 копії ОСОБА_2 про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (реєстрація змін) від 12.04.2018 року, майно боржника перебуває у податковій заставі /а.с. 17/.

Погоджуючись із висновком суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ОСОБА_2 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідач є державним підприємством, засновником якого є ДК «Укроборонпром» /а.с. 89-91/.

Відповідно до п. 1.1 розділу 1 «Загальні положення» Статуту ДП «ХАЗ», затвердженого наказом ДК «Укроборонпром» від 12.02.2018 року № 63, відповідач є державним комерційним підприємством, заснованим на державній власності, та переданий в управління ДК «Укроборонпром».

Підприємство утворено з метою одержання прибутку шляхом виконання державного замовлення Міністерства оборони України з ремонту озброєння та військової техніки, замовлень сторонніх організацій, юридичних і фізичних осіб України та інших держав з ремонту та виготовлення продукції загально - технічного та іншого призначення, виробництва продукції (робіт, послуг) для потреб національної економіки (п.2.1 Статуту).

Майно підприємства є державною власністю і закріплюється за ним на праві господарського віддання. Майно підприємства становлять виробничі і невиробничі засоби, об'єкти права інтелектуальної власності, а також інші цінності, вартість яких відображається в самостійному балансі підприємства (п. 4.1, 4.2 Статуту).

ОСОБА_2 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 02.04.2018 року відповідач є правокористувачем певного нерухомого майна, власником якого є держава в особі ДК «Укроборонпром».

Статутний капітал підприємства формується шляхом передачі концерном нерухомого майна, коштів, цінних паперів, іншого майна та майнових прав. Статутний капітал підприємства становить 7 427 842,00 грн. (пункти 5.1 та 5.4 Статуту) /а.с. 74 88/.

Відповідно до ст. 136 Господарського кодексу України право господарського відання є речовим правом суб'єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами.

Статтею 1 Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» від 29.11.2001 року № 2864-ІІІ (подалі - Закон № 2864-ІІІ), встановлено мораторій на застосування примусової реалізації майна державних підприємств та господарських товариств, у статутних капіталах яких частка держави становить не менше 25 відсотків, до вдосконалення визначеного законами України механізму примусової реалізації майна.

Відповідно до ст. 2 Закону № 2864-ІІІ, для цілей цього Закону під примусовою реалізацією майна підприємств розуміється відчуження об'єктів нерухомого майна та інших основних засобів виробництва, що забезпечують ведення виробничої діяльності цими підприємствами, а також акцій (часток, паїв), що належать державі в майні інших господарських товариств і передані до статутних фондів цих підприємств, якщо таке відчуження здійснюється шляхом звернення стягнення на майно боржника за рішеннями, що підлягають виконанню Державною виконавчою службою, крім рішень щодо виплати заробітної плати та інших виплат, що належать працівнику у зв'язку із трудовими відносинами, та рішень щодо зобов'язань боржника з перерахування фондам загальнообов'язкового державного соціального страхування заборгованості із сплати внесків до цих фондів, яка виникла до 1 січня 2011 року, та з перерахування органам Пенсійного фонду України заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Конституційний Суд України у п. 3.3 рішення від 10.06.2003 року у справі № 1-11/2003 за конституційним поданням 47 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» (справа про мораторій на примусову реалізацію майна) розяснив, що за змістом ст. 2 Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» мораторій не поширюється на відчуження рухомого та іншого майна підприємств, що не забезпечує ведення їх виробничої діяльності, а також на продаж обєктів нерухомого майна та інших засобів виробництва, що забезпечують виробничу діяльність підприємства-боржника у процедурі його санації (ст. 20 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»).

З урахуванням тієї обставини, що Законом № 2864-ІІІ встановлено мораторій на застосування примусової реалізації майна державних підприємств та господарських товариств, у статутних капіталах яких частка держави становить не менше 25%, до яких належить ДП «ХАЗ», у статутному фонді якого частка держави становить 100%, майно підприємства є державною власністю і закріплюється за ним на праві господарського відання, колегія суддів, погоджуючись із висновком суду першої інстанції, зазначає про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ГУ ДФС у Харківській області, відтак, і для відсутність підстав для задоволення вимог апеляційної скарги контролюючого органу.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Інші доводи учасників справи на висновки колегії суддів не впливають.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

ОСОБА_2 п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки колегія суддів залишає в силі рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 292, 293, 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2018 року, - без змін.

Постанова Другого апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття. Учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених Кодексом адміністративного судочинства України. Касаційна скарга на судове рішення подається безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_4
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_3 ОСОБА_5
Постанова у повному обсязі складена і підписана 29 березня 2019 року.