Справа № 640/15767/18
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2019-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2019 р.Справа № 640/15767/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бенедик А.П.,

Суддів: Донець Л.О. , Гуцала М.І. ,

за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду в м. Харкові адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова (головуючий суддя І інстанції Нев'ядомський Д.В.) від 29.01.2019 року (повний текст рішення складено 29.01.2019р.) по справі №640/15767/18

за позовом ОСОБА_1

до Харківської митниці ДФС, третя особа Московський відділ державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області

про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил №0423/80700/17 від 13.07.2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернулась до суду з адміністративним позовом до Харківської митниці ДФС, третя особа: Московський відділ державної виконавчої служби м.Харків ГТУЮ у Харківській області, в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову у справі про порушення митних правил № 0423/80700/17 від 13.07.2017 за ст. 485 Митного Кодексу України (далі - МК України).

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 13.05.2017 року до митного поста «Щербаківка» Харківської митниці ДФС особою уповноваженою на роботу з митницею ТОВ «Франко Трейд» ОСОБА_1 було подано електронну митну декларацію №807120/2017/300527 в режимі «ІМ 40 АА», на товар «дубитель хромовий сухий модифікований Хромотель....», ставка мита 0%, який надійшов з Російської Федерації на адресу ТОВ «Альт Вест» (м.Харків). Під час проведення перевірки відомостей, заявлених декларантом ОСОБА_1 в ЕМД №807120/2017/300527 від 13.05.2017 року, було встановлено, що відповідно до довідки від 12.04.2017 року виданої транспортно-експедиційною компанією «ФОП ОСОБА_3.» (м.Харків), з якою ТОВ «Альт-Вест» укладено договір заявку на перевезення вантажу від 10.05.2017 року №1/05, витрати на перевезення товару автомобілем марки «ВОЛЬВО» державний реєстраційний знак НОМЕР_1/НОМЕР_2 за маршрутом м. Новороїцьк (РФ) - пункт пропуску на державному кордоні РФ «Нехотєєвка» склали 28000 гривень. На думку посадових осіб, ОСОБА_1 було задекларовано занижену митну вартість товару, оскільки під час подання митної декларації нею не долучено довідку про витрати на транспортування оцінюваних товарів до місця ввезення на митну територію України. Крім того, декларант ОСОБА_1 незважаючи на повістку від 01.06.2017 року вих. №3317/20/20-70-20-02, в митницю не прибула та пояснень з обставин вчиненого правопорушення не надала. Постанову про притягнення до адміністративної відповідальності №0423/80700/17 від 13.07.2017 року, винесену за відсутності ОСОБА_1 Позивач, не погоджується із правомірністю оскаржуваної постановою, оскільки в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений статтею 485 МК України. Крім того, оскільки позивача не було повідомлено про дату , час та місце розгляду справи про порушення митних правил, то розгляд справи відбувся з порушенням ст. 526 МК України, що є окремою самостійною і достатньою підставою для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил.

Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 29.01.2019 року поновлено позивачу строк звернення до суду та відмовлено у задоволенні адміністративного позову.

Позивач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Київського районного суду м.Харкова від 29.01.2019 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Вказує, що відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови. Вказує, що оскільки в діях позивача відсутня об'єктивна та суб'єктивна сторона правопорушення, передбаченого статтею 485 МК України, то відсутні правові підстави для притягнення позивача до відповідальності.

Відповідач надав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представники сторін про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у спосіб та строки, з урахуванням особливостей розгляду справи даної категорії, визначених ст.268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу з урахуванням положень ч. 4 ст. 229 та ч. 2 ст. 313 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи, що за даними АСМО «Інспектор» 13.05.2017 року о 14 год. 36 хв. представником митного брокера ТОВ «Франко Трейд», особою, уповноваженою на роботу з митницею, ОСОБА_1 до митного поста «Щербаківка» Харківської митниці ДФС (електронна поштова скринька - ) було подано електронну митну декларацію № UA807120/2017/3 00527 (далі - ЕМД) на товар «дубитель хромовий сухий модифікований Хромотель XGS» вагою нетто 20 тонн (далі - товар), який за контрактом від 25.04.2017 №804/23932568/2017113 надходив на адресу ТОВ «АЛЬТ-ВЕСТ» (61068, в'їзд Тарасівський, 3, кв. 88, м. Харків, Україна).

У графі 45 поданої митної декларації митна вартість була вказана у розмірі - 397114,68 грн.

Під час перевірки достовірності складових митної вартості товару встановлено, що згідно з контрактом від 25.04.2017 №804/23932568/2017113, додатком від 25.04.2017 № 1 до вищезазначеного контракту, інвойсом від 25.04.2017 № 2504/1 фактурна вартість товару становить 15000 доларів США (397114,68 грн. за курсом НБУ станом на 13.05.2017).

Відповідно до довідки транспортно-експедиційної компанії ФОП ОСОБА_3 АДРЕСА_1) від 12.04.2017 б/н транспортно-експедиційні витрати на перевезення товару за маршрутом м. Новотроїцьк (РФ) - пункт пропуску «Нехотєєвка» складають 28000,00 грн.

Частиною десятою статті 58 МК України визначено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються, серед іншого, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Таким чином, митна вартість товару в ЕМД повинна дорівнювати 425114,68 грн. (397114,68 грн. (фактурна вартість товару) + 28000,00 грн. (транспортні витрати).

Відповідно до вимог статті 190 Податкового кодексу України, базою оподаткування податком на додану вартість для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу III Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів.

В зв'язку з чим, митний орган дійшов висновку, що заявлення в ЕМД з метою неправомірного зменшення розміру митних платежів неправдивих відомостей щодо митної вартості товару недобори митних платежів (податку на додану вартість) склали 5600,00 грн.

У зв'язку з наявністю у її діях ознак порушень митних правил, позивачу засобами електронного зв'язку направлено повідомлення про запрошення до митного поста «Щербаківка» (МАПП «Готівка») для надання пояснень.

Відповідач під час розгляду справи зазначив, що незважаючи на отримання повідомлення позивач до митного поста «Щербаківка» (МАПП «Гоптівка») не прибула, жодних пояснень не надала.

13.05.2017 року відносно позивача складено протокол про порушення митних правил №0423/80700/17, який було направлено поштою листом від 15.05.2017 № 2839/208/20-70-20-02.

Листом Харківської митниці ДФС від 01.06.2017 № 3317/20/20-70-20-02 позивача викликано до Харківської митниці ДФС на 15.06.2017 о 12 год. 00 хв. для опитування в справі про порушення митних правил № 0423/80700/17. Вказаний лист направлено як за місцем її роботи так і за адресою реєстрації. За місцем роботи лист було отримано за довіреністю уповноваженою особою ТОВ «Франко-Трейд» Рябовим 08.06.2017. Лист направлений за місцем реєстрації повернувся до Харківської митниці ДФС у зв'язку із закінченням строків зберігання, що підтверджується даними реєстру відправлень ПАТ «Укрпошта».

Оскільки позивач не прибула до митниці, розгляд справи про порушення митних правил 20.06.2017 не відбувся.

Листом Харківської митниці ДФС від 20.06.2017 № 3767/20/20-70-20-02 було повідомлено про перенесення розгляду справи про порушення митних правил 13.07.2017 об 15 год. 00 хв. Вказаний лист також направлено як за місцем її роботи так і за адресою реєстрації. За місцем роботи лист отримано за довіреністю уповноваженою особою ТОВ «Франко-Трейд» Рябовим 26,06.2017, за місцем реєстрації - особисто гр. ОСОБА_1 14.07.2017.

13.07.2017 року позивач до митниці не прибула, пояснень з обставин вчиненого правопорушення не надала.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням вимог ч.4 ст. 256 МК України 13.07.2017 Харківською митницею ДФС винесено постанову в справі про порушення митних правил №0423/80700/17, якою позивача, працюючу особою уповноваженою на роботу з митницею ТОВ «Франко Трейд», визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 МК України та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що склав 16800 грн.

Примірник постанови направлено за місцем роботи ОСОБА_1 та за місцем реєстрації листом від 14.07.2017 № 4365/20/20-70-20-02. За місцем роботи вказаний лист отримано 21.07.2017 уповноваженою особою ТОВ «Франко-Трейд» Рябовим, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення, яке міститься в матеріалах справи. Примірник постанови направлений на адресу реєстрації ОСОБА_1 повернувся до митниці у зв'язку із закінченням строку зберігання.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо дотримання відповідачем порядку розгляду справи про порушення митних правил.

Позивач вказує, що про існування оскаржуваної постанови дізналась 20.08.2018 року під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, а з адміністративним позовом звернулась 30.08.2018 року, тобто в межах строку визначеного ст. 286 КАС України.

На підставі викладеного, враховуючи відсутність доказів, які б підтверджували факт отримання позивачем оскаржуваної постанови до 20.08.2018 року, а також встановлене законом право на оскарження в судовому порядку рішення суб'єкта владних повноважень, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності встановлених підстав для поновлення позивачу строку звернення до суду із вказаним позовом.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність висновків суду першої інстанції щодо наявності в діях позивача складу правопорушення передбаченого статтею 485 МК України, та як наслідок, законності оскаржуваної постанови.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Стаття 458 МК України передбачає, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

У відповідності до ст. 485 МК України, заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Диспозиція статті 485 МК України передбачає декілька варіантів об'єктивної сторони передбаченого нею правопорушення, зокрема: - заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару; - неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості; - надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості; - несплата митних платежів у строк, встановлений законом; - інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів; - використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги.

Аналіз диспозиції цієї статті свідчить про те, що наведені варіанти дій, які являють собою об'єктивну сторону даного правопорушення, можуть бути вчинені як умисно (в тому числі з непрямим умислом), так і у зв'язку з необережністю (недбалістю).

Особа, відповідальна за передбачені цією статтею дії, може прямо і не бажати настання відповідної мети, однак повинна усвідомлювати можливість настання наслідків своїх дій у вигляді неналежної сплати митних платежів.

Вказана позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постановах від 22.05.2018 року по справі №359/1615/16-а та від 23.10.2018 року по справі №760/20661/15-а.

Згідно із ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно ч. 1 ст.257 МК України (в редакції, яка діяла на час спірних правовідносин), декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Згідно ч. 8 ст. 264 МК України, з моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Частиною першою статті 266 МК України визначено, що декларант зобов'язаний: здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; на вимогу органу доходів і зборів пред'явити товари, транспортні засоби комерційного призначення для митного контролю і митного оформлення; надати органу доходів і зборів передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу; у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на органи доходів і зборів.

Колегія суддів зазначає, що у позивача на момент здійснення декларування товару за ЕМД №807170/2017/308047 від 19.04.2017 були наявні документи, які містили усі відомості щодо фізичних характеристик вказаних товарів в обсязі, достатньому для їх належного декларування, оскільки довідка про транспортно-експедиторські витрати від 12.04.2017 року була надана до митного оформлення саме позивачем.

Однак, всупереч вимогам митного законодавства, під час декларування цих товарів позивачем не була відображена уся належна інформація, що призвело до неправомірного зменшення митних платежів.

З огляду на вищезазначене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивач надаючи на професійній основі послуги із декларування товарів, маючи в наявності документи, які містили усі відомості щодо фізичних характеристик вказаних товарів в обсязі, достатньому для їх належного декларування, задекларував товар не впевнившись у точності і достовірності таких відомостей, що призвело до неправомірного зменшення митних платежів.

З урахуванням встановлених у справі обставин та з огляду на зміст наведених норм, колегія суддів дійшла висновку, що дії позивача охоплюються диспозицією статті 485 МК України і підпадають під «інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів», які мали наслідком неналежну сплату останніх.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 77 та ч. 1 ст. 90 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Колегія суддів зазначає, що позивачем під час розгляду справи не було надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Натомість, відповідач, будучи суб'єктом владних повноважень та заперечуючи проти позову, довів правовірність оскаржуваної постанови, яка є предметом оскарження позивачем.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що, у спірних правовідносинах інспектор діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження йому надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), добросовісно та розсудливо.

Згідно ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ч. 1 ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта, позивача у справі.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 286 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 29.01.2019 року по справі №640/15767/18 за позовом ОСОБА_1 до Харківської митниці ДФС третя особа Московський відділ державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил №0423/80700/17 від 13.07.2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)А.П. Бенедик
Судді(підпис) (підпис) Л.О. Донець М.І. Гуцал