Справа № 605/439/18
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2019 рокуЛьвів№ 857/2089/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Пліша М.А, ОСОБА_1,

за участі секретаря судового засідання Сердюк О.Ю.,

позивач: не зявився

відповідач: не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у місті Івано-Франківську Департамент патрульної поліції на рішення Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 18 січня 2019 року у справі № 605/439/18 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Інспектора ВБДР Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про скасування постанови,-

суддя в 1-й інстанції Горуц Р.О.,

час ухвалення рішення 11:34 год.,

місце ухвалення рішення м. Підгайці,

дата складання повного тексту рішення 18.01.2019 року,-

В С Т А Н О В И В:

09.08.2018 року позивач - ОСОБА_2 звернувся в суд з адміністративним позовом до відповідача - Інспектора ВБДР Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області старшого лейтенанта поліції БазалицькогоРстислава Андрійовича та просив визнати дії відповідача протиправними, скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії БР № 030471, винесену 31.07.2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 121 КУпАП та закрити провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що оскаржувана постанова виносилась інспектором поліції без попереднього зясування усіх обставин, що мали значення для правильного вирішення справи, у своєму службовому автомобілі, при цьому він в той час знаходився в автобусі. Інспектор поліції на його твердження про те, що в автобусі є передбачений аварійний вихід, вказану обставину не перервірив, а відразу складено постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення.

Рішенням Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 18 січня 2019 року адміністративний позов задоволено. Визнано дії інспектора ВБДР УПП в Івано-Франківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.121 КУпАП згідно постанови про накладення адміністративного стягнення серії БР №030471 від 31 липня 2018 року - протиправними.

Постанову інспектора ВБДР УПП в Івано-Франківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 серії БР №030471 від 31 липня 2018 року про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 680 грн. - скасовано, а провадження в справі про адміністративне правопорушення - закрито на підставі п.1 ч.1ст.247 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати рішення, зокрема в частині визнання дій інспектора неправомірними.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що згідно ст. 288 КУпАП особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита. Крім того, апелянт зазначає, що законність дій відповідача, як посадової особи, а також інші позовні вимоги - відшкодування витрат, не можуть бути предметом позову та досліджуватись під час оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Від позивача відзив на апеляційну скаргу не надходив, що не перешкоджає її розгляду по суті.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю - доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції встановлено, матеріалами справи підтверджено, що згідно постанови серії БР №030471 від 31 липня 2018 року, винесеної Інспектором ВБДР Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 121 КУпАП, а саме, водій транспортного засобу - автобуса марки Mersedes Benz, державний номерний знак НОМЕР_1, керував транспортним засобом із заблокованим аварійним виходом, чим порушив п. 31.4.7 Правил дорожнього руху.

Задовольняючи позовні вимоги та скасовуючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції зокрема зазначив, що винесенню оскаржуваної постанови не передував розгляд зазначеної справи за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу, тобто вказана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 31 липня 2018 року, винесена без розгляду такої справи, а отже й без дотримання порядку встановленого КУпАП.

Також суд зазначив, що Інспектором ВБДР УПП в Івано-Франківській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_3 не було звернуто увагу на те, що аварійним виходом у автобусі, відповідно до вимог чинного законодавства України, може бути, як двері, люк так і вікно, яке виходячи із фотографій наданих позивачем, у транспортному засобі, яким керував останній, позначено, як «запасний вихід».

Даючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі- КУпАП), Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Завданням адміністративного судочинства, згідно з частиною першою статті 2 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС Українивстановлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст. 9 КУпАП,адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, відповідно до статті 245 КУпАП є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ч. 2 ст. 121 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною 2статті 121 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має, зокрема, інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів,правил дорожнього руху і технічної експлуатації.

Так, у відповідності з вимогами п. 31.4.7 «г» ПДРУкраїни забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством у випадку, коли не працюють передбачені конструкцією аварійні виходи.

Технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації (п. 31.1ПДРУкраїни) .

Як визначено ч. 1ст. 35 Закону України «Про дорожній рух», транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обовязковому технічному контролю відповідно до цієї статті.

Частиною 3статті 35 Закону України «Про дорожній рух»визначено, що обовязковий технічний контроль транспортного засобу передбачає перевірку технічного стану транспортного засобу, а саме: системи гальмового і рульового керування, зовнішніх світлових приладів, пневматичних шин та коліс, світлопропускання скла, газобалонного обладнання (за наявності), інших елементів у частині, що безпосередньо стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього природного середовища.

При цьому, вимогами ч. 7ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» встановлено періодичність проходження обовязкового технічного контролю для автобусів двічі на рік.

Процедуру проведення обовязкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, зареєстрованих уповноваженими органами МВС (далі - транспортні засоби), за результатами якої встановлюється їх придатність до експлуатації або неможливість експлуатації, встановлено Порядком проведення обовязкового технічного контролю та обсягів перевірки технічного стану транспортних засобів, технічного опису та зразка протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу, затвердженимпостановою Кабінету Міністрів України від 30.01.2012 року № 137 (далі - Порядок проведення обовязкового технічного контролю).

Так, підпунктом 11 пункту 2 Порядку проведення обовязкового технічного контролю визначено, що перевірка технічного стану транспортного засобуце процес визначення відповідності транспортного засобу встановленим до конструкції і технічного стану вимогам.

Протоколом перевірки технічного стану є документ, що засвідчує позитивні результати проведення обовязкового технічного контролю транспортного засобу і містить інформацію, необхідну для його ідентифікації (підпункт 11-1 пункту 2 Порядку проведення обовязкового технічного контролю).

Як визначено підпункту 4 пункту 2 Порядку проведення обовязкового технічного контролю, ідентифікацією транспортного засобу є процес визначення категорії, типу, моделі, марки, призначення, виробника та особливостей конструкції транспортного засобу станом на дату першої реєстрації в Україні згідно з маркуванням, реєстраційними документами, експлуатаційною документацією та інформаційними матеріалами виробника.

Перевірка конструкцій і технічного стану транспортних засобів проводиться згідно з Вимогами до перевірки конструкції та технічного стану колісного транспортного засобу, методи такої перевірки, затверджениминаказом Міністерства інфраструктури України від 26.11.2012 року № 710(далі - Вимоги до перевірки).

Так, у відповідності до п. 1.4 Вимог до перевірки, технічний стан колісного транспортного засобу це відповідність колісного транспортного засобу його конструкції на дату першої реєстрації та сукупність фактичних експлуатаційних характеристик колісного транспортного засобу на дату перевірки.

У разі позитивного результату після проведення обовязкового технічного контролю транспортного засобу замовникові видається протокол перевірки технічного стану, в якому виконавець зазначає дату проведення наступного обовязкового технічного контролю транспортного засобу (п. 18 Порядку проведення обовязкового технічного контролю). Вказане положення узгоджується також з ч. 8ст. 35 Закону України «Про дорожній рух».

Технічний опис та зразок протоколу перевірки технічного стану транспортного засобузатверджено Порядком проведення обовязкового технічного контролю.

При цьому, положення ч. 1ст. 29 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обовязковому технічному контролю, пройшов такий контроль.

Відповідно дост. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Так, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 2КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 19 Конституції України,органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч. 1ст. 9 КАС України).

Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами;висновками експертів;показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1ст. 77 КАС Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78цього Кодексу.

В той же час, з урахуванням положень ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною 3ст. 77 КАС Українипередбачено, що докази суду надають учасники справи.Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів (ч. 5 ст. 77 КАС України).

З аналізу змісту постанови про накладення адміністративного стягнення серії БР № 030471 від 31.07.2018 року судом встановлено, що зазначені в ній фактичні обставини вчиненого правопорушення не конкретизовані та формально дублюють диспозицію ч. 2 ст. 121 КУпАП, а також п. 31.4.7, не вказуючи при цьому, в чому саме виявилась технічна несправність аварійного виходу, а також чи переобладнаний транспортного засіб, та які саме правила, норми і стандарти, що визначають такий порядок, позивачем були порушені.

Натомість, вказані в постанові покликання відповідача на заблокованість аварійного виходу, спростовані наданим позивачем суду чинним на момент складення постанови, протоколом перевірки технічного стану транспортного засобу № 00182-00252-18 від 08.05.2018 року, що підтверджує відповідність технічних характеристик вказаного транспортного засобу марки Mersedes-Benz, модель Sprinter 412 D, д.н.з. НОМЕР_1, нормам та відсутність в ньому переобладнань як такого, що пройшов обовязковий технічний контроль в порядку, передбаченому ст. 35 Закону України «Про дорожній рух», відтак, є таким, що допускається до участі в дорожньому русі на підставі ч. 1 ст. 29 вказаного Закону.

Зокрема, в матеріалах справи наявні фотокопії транспортного засобу, які підтверджують наявний аварійний вихід.

Відтак, враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, зазначені положення Конституції України, а також положення чинного законодавства, норми КУпАП, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження, є обґрунтованими, доведеними і такими, що підлягають до задоволення в частині скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Будь-яких інших належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, покладених в основу прийнятого субєктом владних повноважень рішення, а також його правомірності, суду надано не було.

Проте, колегія суддів звертає увагу на те, що способи судового захисту порушених прав, свобод або законних інтересів осіб у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, відповідно до частини третьоїстатті 286 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Вказаний перелік повноважень суду першої інстанції у даній категорії справ, є вичерпний та не передбачає права суду першої інстанції визнати протиправними дії субєкта владних повноважень, що судом першої інстанції враховано не було.

З огляду на вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку, що ефективним та достатнім способом захисту порушених прав, свобод або законних інтересів позивача у даній справі є скасування постанови серія БР № 030471 від 31.07.2018 року, правомірність винесення якої апеляційним судом не переглядається, та закриття справи про адміністративне правопорушення, а тому в задоволенні позовної вимоги про визнання протиправними дій поліцейського ОСОБА_3 слід відмовити.

За наведених обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції в частині задоволення позовної вимоги про визнання протиправними дій Інспектора ВБДР Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 при винесенні постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БР № 030471 від 31.07.2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 121 КУпАП. порушив норми процесуального права, що відповідно до повноважень, наданих суду апеляційної інстанції статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, є підставою для скасування рішення у відповідній частині та прийняття в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні такої позовної вимоги.

Керуючись ст.139, ч. 4 ст. 229, ст.ст. 271, 272, 286, 310, п.1 ч.1 ст.315, ст.317, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у місті Івано-Франківську Департамент патрульної поліції задовольнити частково.

Рішення Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 18 січня 2019 року у справі № 605/439/18 скасувати в частині визнання дій інспектора ВБДР УПП в Івано-Франківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.121 КУпАП згідно постанови про накладення адміністративного стягнення серії БР №030471 від 31 липня 2018 року протиправними, та прийняти в цій частині нову постанову про відмову в задоволенні позову.

У іншій частині рішення Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 18 січня 2019 року у справі № 605/439/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає. (стаття 272 КАС).

Головуючий суддя ОСОБА_5
судді ОСОБА_6
ОСОБА_1