Справа № 263/11910/18
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2019-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2019 року справа №263/11910/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Сіваченка І.В.,

суддів Блохіна А.А., Геращенка І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Адміністративної комісії виконавчого комітету Маріупольської міської ради на рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 31 січня 2019 року (повне судове рішення складено 31 січня 2019 року в м. Маріуполі) в справі № 263/11910/18 (головуючий в І інстанції Соловйов О.Л.) за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Маріупольської міської ради, Адміністративної комісії виконавчого комітету Маріупольської міської ради, треті особи: Інспекція міської ради з благоустрою м. Маріуполя, Управління Державної казначейської служби України у м. Маріуполі Донецької області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення від 01 серпня 2018 року № 1560,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Виконавчого комітету Маріупольської міської ради (далі - відповідач-1, Комітет) та Адміністративної комісії виконавчого комітету Маріупольської міської ради (далі - відповідач-2, Комісія).

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що постановою № 1560 від 01.08.2018 відповідачем-2 на підставі протоколу № 001339 від 11.06.2018 про адміністративне правопорушення на неї накладено адміністративний штраф у розмірі 1360,00 грн за те, що 11.06.2018 інспектором з благоустрою Лукяновою І.Д. виявлено самовільне встановлення споруди, виконаної із шлакоблоку, на об'єкті благоустрою загального користування, розташованому за адресою АДРЕСА_1. Копію вказаної постанови позивач отримав поштою лише 28.08.2018. Протиправність рішення Комісії підтверджена тим, що про наявність споруди, виконаної із шлакоблоку, про яку йдеться у постанові, відповідачу-2 було відомо ще в лютому 2017 року, про що свідчать: акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства, складений Управлінням земельних відносин Маріупольської міської ради, від 03.02.2017, вказівка (попередження) про необхідність усунення порушень вимог земельного законодавства від 03.02.2017, лист начальника управління земельних ресурсів Тітова Д.В. від 07.02.2017, в якому йдеться про так званий «септик». При цьому, у 2017 році шлакоблочну споруду назвали септиком площею 0,0006 га, а в протоколі № 001339 від 11.06.2018 та в постанові № 1560 від 01.08.2018 ця ж сама споруда іменується вже як споруда, виконана із шлакоблоку, але вже без вказівки розмірів. У подальшому про цю забудову згадувалося у листі голови Центральної районної адміністрації від 27.04.2018, в акті комісії від 20.04.2018, до складу якої входили представники міської ради. Між тим, септик в акті від 03.02.2017 і споруда із шлакоблоку в протоколі від 11.06.2018 та постанові від 01.08.2018 - це один й той же об'єкт.

ОСОБА_1 зауважує, що вказане нежитлове спорудження встановлено на місці старої напівзруйнованої цегляної будови, розташовано не на об'єкті благоустрою загального користування, а під зсувним схилом, де навіть ходити небезпечно, і виконує функцію опорного спорудження для утримування зсувів. Вона володіє на праві власності житловим будинком за адресою АДРЕСА_2, який побудовано на схилі, та житловим будинком за адресою АДРЕСА_1, що розташований внизу під зсувним схилом. Земельна ділянка під схилом, на якій стоїть шлакоблочна споруда, є сейсмічною територією, зоною можливих підтоплень. У проекті землеустрою, узгодженому Головним управлінням містобудування і архітектури Маріупольської міської ради висновком від 23.12.2016, щодо відведення позивачці земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2, у тому числі й цього зсувного схилу, у примітках до Генплану зазначено, що позивачу необхідно зробити заходи із інженерного захисту території (відвід ґрунтових вод) та комплекс протизсувних заходів, що й було зроблено.

Окрім цього, з урахуванням, що з квітня 2018 року до моменту звернення до суду із позовом у Донецькому окружному адміністративному суді перебуває на розгляді адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради щодо оскарження відмови в затвердженні проекту землеустрою, викладеної у рішенні № 7/23-2205 від 22.11.2017, позивач подав 27.07.2018 письмову заяву про перенесення розгляду адміністративної справи з 01.08.2018 - до вирішення спору в окружному адміністративному суді, тобто до визначення долі земельної ділянки, на якій розташована шлакоблочна споруда. Проте, цю заяву не було взято до уваги, розгляд справи відбувся за відсутністю особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

Також у постанові № 1560 від 01.08.2018 не зазначено конкретне місце розташування споруди, виконаної із шлакоблоку, її розміри, не вказано, у чому саме полягає порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, за яке передбачена відповідальність за ст. 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП). Крім того, під час притягнення ОСОБА_1 до відповідальності було порушено передбачені ст. 38 КУпАП строки, оскільки відповідні органи були обізнані про існування споруди в 2017 році.

У зв'язку із цим позивач, з урахуванням уточнень, просив суд визнати протиправною та скасувати постанову Адміністративної комісії виконавчого комітету Маріупольської міської ради № 1560 від 01.08.2018 та закрити справу, а також стягнути з Виконавчого комітету Маріупольської міської ради понесені витрати на правничу допомогу (а.с. 1-4, 80-82).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 31 січня 2019 року адміністративний позов задоволено частково.

Скасовано постанову адміністративної комісії виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 01 серпня 2018 року № 1560 та закрито справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 152 КУпАП.

В іншій частині вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, Адміністративна комісія виконавчого комітету Маріупольської міської ради подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначено наступне.

В межах наданих повноважень та у передбачений чинним законодавством спосіб 11.06.2018 о 14:40 працівниками інспекції з благоустрою міста Маріуполя Донецької області виявлено самовільне встановлення гр. ОСОБА_1 споруди, виконаної зі шлакоблоку, на об'єкті благоустрою загального користування по пров. Поворотному, що є порушення ст. 152 КУпАП та п.п. 17 п. 15.1 Розділу 15 Правил благоустрою території міста Маріуполя, затверджених рішенням Маріупольської міської ради № 6/8-616 від 21.06.2011 зі змінами та доповненнями, внесеними рішенням міської ради від 20.09.2011 № 6/11-962, від 16.04.2013 №6/27-3040, від 23.12.2016 №7/14-1099. Позивача було ознайомлено з протоколом, про що свідчить підпис та пояснення порушника. Розбіжності щодо визначення адреси споруди у 2017 та 2018 роках викликані особливостями її розташування, при цьому жодних заперечень з цього приводу від позивача не надійшло.

З приводу призначення споруди для інженерного захисту території (відвід ґрунтових вод) та виконання нею протизсувної функції, апелянт наголошує, що цю споруду побудовано за побажанням позивача. Будь-які докази узгодження її зведення із відповідними державними органами чи органом місцевого самоврядування, а також виконання спорудою означених функції в межах судового розгляду надано не було.

Окрім цього, Комісія звертає увагу суду, що наявна в матеріалах справи заява ОСОБА_1 про перенесення розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності, не містить конкретизації предмету розгляду. Також цей лист адресовано Інспекції міської ради з благоустрою міста Маріуполя, а не адміністративній комісії виконавчого комітету Маріупольської міської ради, на заяві присутні два різні реєстраційні номери: від 30.07.2018 № К-11786-11-1.1.2 та від 31.07.2018 № К-11971-11.1.1.2.

За таких обставин апелянт наголошує, що в його діях відсутні ознаки протиправності, тому відсутні підстави для задоволення вимог позивача (а.с. 138-144).

У відзиві на апеляційну скаргу третя особа Інспекція міської ради з благоустрою м. Маріуполя просила задовольнити вимоги апеляційної скарги.

Всі особи, які беруть участь у справі, до апеляційного суду не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, встановила наступне.

Згідно з матеріалами справи, постановою адміністративної комісії виконавчого комітету Маріупольської міської ради № 1560 від 01.08.2018, винесеної за результатами розгляду протоколу № 001339 від 11.06.2018, ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення розміром 1360,00 грн. Суть правопорушення полягає у встановленні споруди, виконаної із шлакоблоку, на об'єкті благоустрою загального користування за адресою АДРЕСА_1. Такі дії, порушують п.п. 17 та 15.1 Розділу 15 Правил благоустрою території міста Маріуполя, затверджених рішенням Маріупольської міської ради від 20.09.2001 року №6/11-962, від 16.04.2013 року № 6/27-3040, від 23.12.2016 року № 7/14-1099.

Не визнаючи себе винним у вчиненні вказаного правопорушення, ОСОБА_1 звернулась до суду за захистом свого порушеного права.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно - правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб. Прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єкта владних повноважень.

Згідно зі ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просить їх захистити.

За приписами статті 7 КАС України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності до закону.

Статтею 152 КУпАП передбачена відповідальність за порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів.

Загальна і виключна компетенція сільських, селищних, міських рад встановлена статтями 25, 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР (далі - Закон № 280/97-ВР).

Перелік повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад в галузі житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, громадського харчування, транспорту і зв'язку встановлено статтею 30 зазначеного Закону.

Таким чином відповідач-2, згідно із наданими йому повноваженнями, мав право на ухвалення оскаржуваної постанови.

Разом з тим, порядок розгляду органами місцевого самоврядування справ щодо притягнення до адміністративної відповідальності, а також права та обов'язки сторін встановлено нормами КУпАП.

Частиною першою статті 268 КУпАП регламентовано, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Положеннями ст. 278 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Тобто, своєчасне повідомлення особи про час і місце розгляду справи про притягнення її до адміністративної відповідальності є запорукою дотримання вказаних вище прав цієї особи. Обов'язок щодо такого повідомлення покладено на орган (посадову особу), який розглядає справу про адміністративне правопорушення.

В протоколі про адміністративне правопорушення (а.с.7) відсутні відомості про дату, час та місце розгляду такої справи.

На підтвердження сповіщення ОСОБА_1 про час і місце розгляду справи про притягнення її до адміністративної відповідальності в матеріалах справи наявні надані Комісією Списки згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів № 76 від 04 липня 2018 року та № 81 від 18 липня 2018 року (а.с. 56-58, 117-119).

Проте, в розумінні норм КУпАП, такі Списки можуть підтвердити лише направлення особі повідомлення про розгляд її справи, але не є доказом, що особу належним чином повідомлено.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи. Ця норма за аналогією повинна застосовуватись і до процедури розгляду справ про адміністративні правопорушення іншими суб'єктами владних повноважень.

Згідно п.3 ч.1 ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема, такі питання: чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

З положень ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підсумовуючи, апеляційний суд зазначає, що відповідачем не доведено належними доказами, що при притягненні ОСОБА_1 до відповідальності він дотримався норм КУпАП, пересвідчившись, що останню сповіщено про час і місце розгляду справи щодо неї, тобто, порушив процедуру притягнення до адміністративної відповідальності.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що порушення Комісією обов'язку щодо повідомлення особи про час і місце розгляду справи про притягнення її до адміністративної відповідальності, яке в свою чергу зумовило порушення прав, встановлених ч. 1 ст. 268 КУпАП, є достатньою підставою для скасування постанови, прийнятої за результатом розгляду цієї справи.

Зважаючи на наведене, судова колегія погоджує висновок суду першої інстанції, що постанова Адміністративної комісії виконавчого комітету Маріупольської міської ради № 1560 від 01.08.2018 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності, передбаченої ст. 152 КУпАП, підлягає скасуванню.

З огляду на те, що наявність процедурних порушень притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є безумовною підставою для скасування спірної постанови, інші доводи апеляційної скарги не впливають на правильність висновків місцевого суду, тому їм не надається правова оцінка судовим рішенням апеляційного суду з огляду на їх неважливість.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому вона підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 23, 33, 286, 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Адміністративної комісії виконавчого комітету Маріупольської міської ради - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 31 січня 2019 року в справі № 263/11910/18 - залишити без змін.

Повне судове рішення - 02 квітня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.В. Сіваченко

Судді А.А. Блохін

І.В. Геращенко