Справа № 200/517/19-а
Суддя: Чекменьов Г.А.
Дата ухвалення: 2019-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2019 р. Справа№200/517/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Чекменьова Г.А.,

за участю:

секретаря Прокопчук Я.М.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Костянтинівського-Дружківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання незаконним рішення від 25 травня 2018 року та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

09 січня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Костянтинівського-Дружківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання незаконним рішення від 25 травня 2018 року та зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що він знаходиться на обліку в Костянтинівсько-Дружківському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області та отримує пенсію за віком за Списком №2 років з 05 квітня 2018 року. Рішенням Костянтинівсько-Дружківського об'єднаного управління Пенсійного фонду від 25 травня 2018 року йому було відмовлено у врахування при призначенні пенсії за віком довідки про заробітну плату №16 від 15 березня 2017 року виданої ЗАТ «ВБО «РусГазБуд» у зв'язку із не зазначенням у довідці по батькові Також, відповідач не врахував надані позивачем довідки про заробітну плату без прийняття відповідного рішення та обґрунтування неприйняття довідок про дохід, з якого сплачено страхові внески за три попередні роки перед відповідним зверненням.

На думку позивача, нормами законодавства встановлено загальну максимальну величину заробітної плати, яка враховується в цілях обчислення пенсії, проте норми спеціального закону не містять жодних приписів щодо виключення з розміру заробітної плати районних коефіцієнтів чи північних надбавок.

З наведених підстав позивач просив:

- визнати незаконними рішення Костянтинівсько-Дружківського об'єднаного управління Пенсійного фонду від 25 травня 2018 року про відмову у врахування при призначенні пенсії за віком довідок про заробітну плату, а також дії відповідача щодо неврахування при призначенні пенсії наданих довідок про доходи;

- зобов'язати відповідача врахувати при призначенні пенсії за віком з 09 квітня 2018 року довідки про заробітну плату №16 від 15 березня 2017 року, видану ЗАТ ВБО «РусГазБуд», №03/385, №03/386, №03/387, №03/388 від 02 квітня 2018 року, видані ТОВ «Регіонбуд», а також довідки №18/209 від 12 лютого 2013 року ТОВ «Сибкомплектмонтаж», №75 від 07 червня 2018 року AT «ЕнергоГазБуд», №03/676 від 06 червня 2012 року ТОВ «Регіонбуд» та №066 від 14 квітня 2015 року ЗАТ ВБО «РусГазБуд».

Відповідач надав відзив на позовну заяву, проти позову заперечив, вказав, що орган, який призначає пенсію, має право здійснювати перевірку обґрунтованості видачі пільгових довідок та довідок про заробітну плату. Костянтинівським об'єднаним управлінням ПФУ Донецької області прийнято рішення від 25.05.2018 року про неврахування довідки про заробітну плату від 15.03.2017 року № 16 у зв'язку з тим, що в довідці зазначено не повністю ПІБ заявника (відсутнє по-батькові) та відсутній підпис керівника підприємства, а також про неврахування довідок про заробітну плату від 02.04.2018 року № 03/385, 03/388, 03/386, 03/387 до надання акту зустрічної перевірки, оскільки відповідачем направлений запит до відділення Пенсійного фонду Російської Федерації по Ямало-Ненецькому автономному окрузі Тюменської області про перевірку достовірності сум заробітної плати, відображених у наданих позивачем довідках. З наведених підстав просив відмовити у задоволенні позову.

Позивач у судовому засідання підтримав позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві, зазначив про свою незгоду з розміром призначеної пенсії, просив задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач представника до судового засідання не направив, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належними чином.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З'ясовуючи, чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, якими доказами вони підтверджуються, а також чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, судом встановлено таке.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, 13.04.2018 року звернувся до Костянтинівського об'єднаного управління ПФУ Донецької області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст.115 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

При зверненні до відповідача позивачем надані довідки про заробітну плату та трудовий стаж:

- від 15.03.2017 року № 16 за період роботи в ЗАТ «Виробничо-будівельне об'єднання "Русгазстрой» з квітня 2013 року по квітень 2015 року (а.с.15);

- від 02.04.2018 року № 03/385, № 03/386, № 03/387, № 03/388 за період роботи в ТОВ «Регионстрой» з червня 2015 року по грудень 2015 року, з лютого 2016 року по грудень 2016 року, з серпня 2017 року по жовтень 2017 року, з січня 2018 року по лютий 2018 року (а.с.16-20);

- від 12.02.2013 року № 18/209 за період роботи в ВАТ «Сибкомплектмонтаж» з травня 2000 року по лютий 2013 року (а.с.20);

- від 14 квітня 2015 року №066 за період роботи у ЗАТ ВБО «РусГазБуд» з квітня 2013 року до березня 2015 року (а.с.23);

- від 07.06.2018 року № 75 за період роботи в AT «ЭнергоГазСтрой» за період роботи з квітня 2013 року по квітень 2015 року (а.с.21);

- від 06.06.2018 № 03/676 за період роботи в ТОВ «Регионстрой» з червня 2015 року по березень 2018 року (а.с.22).

Відповідно до протоколу призначення пенсії позивачу призначена пенсія за віком з 09.04.2018 року до 12.04.2018 року та з 13.04.2018 року довічно з розрахунку повного страхового стажу 40 років 1 місяць 25 днів (а.с.25).

Також відповідачем прийнято рішення від 25.05.2018 року про неврахування довідки про заробітну плату від 15.03.2017 року № 16 у зв'язку з тим, що в довідці зазначено не повністю ПІБ заявника (відсутнє по-батькові) та відсутній підпис керівника підприємства, а також про неврахування довідок про заробітну плату від 02.04.2018 року № 03/385, 03/388, 03/386, 03/387 до надання акту зустрічної перевірки (а.с.10).

Не погоджуючись з такими діями відповідача та вважаючи їх протиправними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

З урахуванням встановлених у справі обставин, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов таких висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

В контексті зазначеної норми суд зазначає, що зі змісту адміністративного позову у цій справі не випливає, на захист якого саме права чи інтересу позивача він заявлений. Тобто, які саме небажані для позивача наслідки настали через дії чи бездіяльність відповідача. Адже позивачем не вказано, чи він вважає неправильним розрахунок стажу для призначення пенсії, чи то розмір заробітної плати при її розрахунку. У судовому засіданні позивач пояснив, що відповідачем зарахований до стажу період його роботи на підприємствах Російської Федерації, але не врахований його заробіток на цих підприємствах.

Також, у позовній заяві зазначено про відсутність законодавчих підстав для виключення з розміру заробітної плати районних коефіцієнтів чи північних надбавок, хоча такі надбавки відсутні в довідках, на врахуванні яких наполягає позивач.

З огляду на зміст заявленого позову, суд вказує, що статтею 9 КАС України законодавчо закріплені змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з'ясування всіх обставин у справі. Зокрема, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1 ст. 9 КАС України). Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3 ст. 9 КАС України).

За таких обставин, вирішуючи справу, суд, керуючись принципом офіційного з'ясування всіх обставин у справі, вважає за необхідне дослідити правомірність дії чи бездіяльності відповідача у спірних відносинах.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 4) частини 1 ст. 115 статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058 (далі по тексту - Закон № 1058-IV), військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов'язків військової служби (службових обов'язків), або внаслідок захворювання, пов'язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов'язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов'язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов'язків військової служби (службових обов'язків), захворювання, пов'язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов'язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 20 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12 та 13 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особи з числа резервістів і військовозобов'язаних, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус особи, на яку поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", відповідно до абзаців шостого і сьомого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону, а також абзацу восьмого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов'язаних, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.

Судом встановлено, що відповідачем призначено позивачу пенсію за віком відповідно до вказаної норми.

Спірним у справі є неврахування відповідачем довідок з відомостями про періоди роботи та доходи позивача. Крім того, у позовній заяві зазначено про відсутність підстав для виключення з розміру заробітної плати районних коефіцієнтів чи північних надбавок, з приводу чого суд зазначає про таке.

Стаття 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць СНД в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 (далі - Угода від 13 березня 1992 року) закріплює принцип територіальності, згідно з яким пенсійне забезпечення громадян держав-учасників здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

При цьому, метою Угоди від 13 березня 1992 року є взаємне визнання і виконання державами-учасницями зобов'язань «відносно непрацездатних осіб, які набули право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території інших республік за період їх входження в СРСР і реалізують це право на території держав-учасниць Угоди». Держави-учасниці цієї Угоди, визнавши відповідальність за пенсійне забезпечення своїх громадян, взяли на себе зобов'язання щодо захисту їхніх пенсійних прав.

Статтею 5 Угоди від 13 березня 1992 року, встановлено, що вона розповсюджує свою дію на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені чи будуть установлені законодавством держави-учасниць угод.

Згідно з частинами другою та третьою статті 6 цієї Угоди, для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набрання сили вказаної угоди. Обчислення пенсій провадиться із заробітку за періоди роботи, які зараховуються в трудовий стаж.

Тобто, цією Угодою визначено стаж, який підлягає безумовному врахуванню при призначенні пенсії, і відповідно, заробіток за такий період також підлягає включенню при обчисленні пенсії.

Рішенням Економічного Суду Співдружності Незалежних Держав N01-1/2-07 від 26 березня 2008 року визначено, що норма пункту 3 статті 6 Угоди від 13 березня 1992 роки встановлює правило, згідно з яким розмір пенсії визначається із заробітку (доходу) за періоди роботи, що зараховуються до трудового стажу, і застосовується при первинному призначенні пенсії в державах-учасницях Угоди. Конкретні періоди роботи для визначення середнього заробітку (доходу) при призначенні пенсії передбачаються пенсійним законодавством кожної держави-учасниці цієї Угоди.

Статтею 3 Угоди від 13 березня 1993 року також передбачено, що всі витрати, пов'язані зі здійсненням пенсійного забезпечення за цією Угодою, несе держава, що надає забезпечення. Взаємні розрахунки не проводяться, якщо інше не передбачено двосторонніми угодами.

Статтею 3 Тимчасової Угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі, та в місцевостях, які прирівняні до даних районів, в галузі пенсійного забезпечення від 15 січня 1993 року при призначенні пенсії у відповідності із статтею 1 цієї Тимчасової Угоди на території України, компетентні органи Російської Федерації відшкодують витрати на виплату цієї пенсії у тій її частині, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого в районах Крайньої Півночі або у місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, починаючи з 1 січня 1991 року. У цьому випадку частина пенсії, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого у районах Крайньої Півночі або у місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, обчислюється за нормами законодавства Російської Федерації.

Відповідно до положень статті 14 Федерального закону Російської Федерації «Про трудові пенсії в Російській Федерації» від 17 грудня 2001 року № 173-ФЗ фіксований базовий розмір страхової частини трудової пенсії по старості особам, які проживають в районах Крайньої Півночі і прирівняних до них місцевостях, збільшується на відповідний районний коефіцієнт, який встановлюється Урядом Російської Федерації залежно від району (місцевості) проживання, на весь період проживання зазначених осіб у цих районах (місцевостях). При переїзді громадян на нове місце проживання в інші райони Крайньої Півночі і прирівняні до них місцевості, в яких встановлено інші районні коефіцієнти, фіксований базовий розмір страхової частини трудової пенсії по старості визначається з урахуванням розміру районного коефіцієнта за новим місцем проживання.

При виїзді громадян за межі районів Крайньої Півночі і прирівняних до них місцевостей на нове місце проживання фіксований базовий розмір страхової частини трудової пенсії по старості визначається відповідно до пунктів 2 - 5 цієї статті (тобто без урахування районного коефіцієнта).

Таким чином, врахування розмірів районного коефіцієнта чи північних надбавок в складі заробітку при обчислені пенсії позивача, який проживає та якому призначено пенсію на території України, є неправомірним.

До такого правового висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 07 червня 2018 року у справі №345/3172/17.

Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У цій же постанові Верховний Суд зазначив про те, що відповідно до ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ, який введений в дію з 1 січня 1992 року, до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Згідно зі статтею 40 Закону №1058-IV, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Наведеними Законами регулюються питання включення заробітку за період страхового стажу, що є відмінним від трудового. Спірний період роботи позивача не є страховим в розумінні Закону №1058-IV, оскільки набутий не на території України і внески сплачувалися не до системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування України.

Таким чином, з системного аналізу змісту Угоди від 13 березня 1992 року та норм Закону №1058-IV, з урахуванням вищезазначених висновків Верховного Суду у справі №345/3172/17, випливає висновок про те, що поняття трудовий стаж в розумінні Угоди від 13 березня 1992 року та страховий стаж в розумінні Закону №1058-IV не є тотожними поняттями.

Відповідно, за змістом Угоди від 13 березня 1992 року до трудового стажу підлягає включенню заробіток за такий період при обчисленні пенсії.

Проте, за змістом ст. 40 Закону №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року.

За приписами ст. 41 Закону №1058-IV до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються:

1) суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону;

2) суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Таким чином, Законом №1058-IV запроваджено інший, ніж передбачено Угодою від 13 березня 1992 року, порядок зарахування заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії, виходячи зі страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. При цьому, таке нормативне визначення доходу, який враховується для обчислення пенсії, не має ознак колізії відносно норм Угоди від 13 березня 1992 року, яка має статус міжнародного договору, оскільки вказаною Угодою від 13 березня 1992 року не було врегульоване питання запровадження у майбутньому однією з держав-учасників інших, ніж трудовий стаж, критеріїв зарахування заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що надані позивачем довідки про роботу після 1 липня 2000 року в підприємствах, розташованих на території Російської Федерації, мають юридичне значення для призначення пенсії лише в частині визначення трудового стажу працівника, проте, не мають юридичного значення для визначення заробітної плати (доходу) при обчисленні розміру пенсії, оскільки вказаний у цих довідках час роботи не підпадає під поняття страхового стажу, за період якого сплачувалися страхові внески.

Виходячи з того, що надані позивачем довідки про роботу на території Російської Федерації можуть впливати на тривалість трудового стажу позивача при розрахунку пенсії, та дослідивши вказані документи, суд дійшов таких висновків.

Стосовно вимог про врахування довідки від 15.03.2017 року № 16 за період роботи в ЗАТ «Виробничо-будівельне об'єднання "Русгазстрой» без зазначення по батькові працівника суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 28 Цивільного кодексу України фізична особа набуває прав та обов'язків і здійснює їх під своїм ім'ям.

Ім'я фізичної особи, яка є громадянином України, складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить.

З боку позивача суду не надано підстав для відходу від вказаної норми за законом або звичаєм національної меншини.

Аналогічне порушення встановлено судом у довідці від 14 квітня 2015 року №066 про роботу у ЗАТ ВБО «РусГазБуд» за період з квітня 2013 року до березня 2015 року.

Отже, відмова органу Пенсійного фонду України у прийнятті для розрахунку стажу довідок, які не містять повного зазначення імені працівника, не може вважатися протиправною оскільки ґрунтується на вимогах закону. Крім того суд враховує, що позивач не позбавлений можливості отримати за місцем своєї попередньої роботи довідки, які б не містили вказані порушення.

За таких обставин, позовні вимоги про зобов'язання відповідача врахувати довідки про роботу від 15.03.2017 року № 16 ЗАТ «Виробничо-будівельне об'єднання "Русгазстрой» та від 14 квітня 2015 року №066 ЗАТ ВБО «РусГазБуд» задоволенню не підлягають.

Розглядаючи позовні вимоги стосовно довідок про роботу позивача від 02.04.2018 року № 03/385, № 03/386, № 03/387, № 03/388 за період роботи в ТОВ «Регионстрой» суд встановив, що рішенням відповідача від 25.05.2018 року вказані довідки невраховані до надання акту зустрічної перевірки.

Відповідачем направлений запит до відділення Пенсійного фонду Російської Федерації по Ямало-Ненецькому автономному окрузі Тюменської області про прохання провести перевірку достовірності сум заробітної плати, відображених у довідках від 02.04.2018 року № 03/385, 03/386, 03/387, 03/388, виданих ТОВ «Регионстрой» та про витребування довідки про заробітну плату з квітня 2013 року по квітень 2015 року за період роботи в ЗАТ «Виробничо-будівельне об'єднання '"РусГазСтрой».

За твердженням відповідача на даний момент відповідь не отримано.

Підпунктом 1 пункту 1 статті 64 Закону №1058-IV передбачено право виконавчої дирекції Пенсійного фонду та її територіальних органів отримувати безоплатно від органів державної влади, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання і від фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності відомості, пов'язані з нарахуванням. обчисленням та сплатою страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для виконання ними функцій, передбачених цим Законом та іншими законами України.

За змістом пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1), (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846), орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств. організацій незалежно від форм власності, фізичних осіб дооформлення і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Отже, дії відповідача стосовно направлення запиту та перевірки інформації, поданої для призначення пенсії, прямо передбачені спеціальним законом та належать до компетенції відповідача. При цьому суд враховує, що зазначені довідки від 02.04.2018 року видані не офіційним органом влади іноземної держави, а її господарюючим суб'єктом, який знаходиться поза межами юрисдикції відповідних органів України, через що відповідач може мати обґрунтовані сумніви щодо відповідності змісту таких довідок та вживати передбачені законом заходи щодо їх перевірки.

Крім того, зі змісту рішення відповідача від 25.05.2018 року стосовно вказаних довідок від 02.04.2018 року випливає, що це рішення не є остаточним та залежить від отриманої інформації на запит відповідача. Строк отримання такої інформації залежить не від органу Пенсійного фонду України, а від уповноважених органів Російської Федерації.

Тому в цій частині судом не встановлено протиправності дій чи рішень відповідача, які б мали наслідками порушення прав, свобод чи інтересів позивача, через що позовні вимоги в цій частині також задоволенню не підлягають.

Водночас, розглядаючи позовні вимоги в частині врахування довідок від 12.02.2013 року № 18/209 за період роботи в ВАТ «Сибкомплектмонтаж» з травня 2000 року по лютий 2013 року, від 07.06.2018 року № 75 за період роботи в AT «ЭнергоГазСтрой» за період роботи з квітня 2013 року по квітень 2015 року та від 06.06.2018 № 03/676 за період роботи в ТОВ «Регионстрой» з червня 2015 року по березень 2018 року, суд зазначає, що відповідачем не надано жодних відомостей щодо розгляду чи прийнятих рішень стосовно цих довідок.

Відповідно до пункту 4.7 вищезазначеного Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об'єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Таким чином, відповідач повинен був розглянути та прийняти рішення стосовно поданих позивачем довідок від 12.02.2013 року № 18/209 ВАТ «Сибкомплектмонтаж», від 07.06.2018 року № 75 AT «ЭнергоГазСтрой» та від 06.06.2018 року № 03/676 ТОВ «Регионстрой», та повідомити позивача про прийняте рішення.

Стосовно заявлених вимог в цій частині суд зауважує, що статтею 245 КАС України передбачено таке: 1. При вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

2. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: <…>

4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; <…>

10) інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів; <…>.

4. У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов'язує суб'єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Зі змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 р. на 316-й нараді випливає, що під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частини 2 статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення.

З наведених підстав, керуючись вищезазначеними нормами статті 245 КАС України, суд вважає, що позовні вимоги у зазначеній частині підлягають задоволенню шляхом зобов'язання відповідача розглянути та прийняти рішення стосовно поданих позивачем довідок від 12.02.2013 року № 18/209 ВАТ «Сибкомплектмонтаж», від 07.06.2018 року № 75 AT «ЭнергоГазСтрой» та від 06.06.2018 № 03/676 ТОВ «Регионстрой», з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, та повідомити позивача про прийняте рішення.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про часткове задоволення заявлених позовних вимог.

Відповідно до приписів статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Тому, враховуючи, що позивач звільнений від сплати судових витрат та часткове задоволення адміністративного позову, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає стягненню на користь державного бюджету сума судового збору пропорційно задоволеній частині позовних вимог 256,13 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 139, 241-246, 255, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Костянтинівського-Дружківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Ціолковського, буд. 25, ) про визнання незаконним рішення від 25 травня 2018 року та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Зобов'язати Костянтинівсько-Дружківське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: 85113, Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Ціолковського, буд. 25, ) розглянути та прийняти рішення стосовно поданих ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) довідок від 12.02.2013 року № 18/209 ВАТ «Сибкомплектмонтаж», від 07.06.2018 року № 75 AT «ЭнергоГазСтрой» та від 06.06.2018 року № 03/676 ТОВ «Регионстрой», з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, та повідомити ОСОБА_1 про прийняте рішення.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Костянтинівсько-Дружківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: 85113, Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Ціолковського, буд. 25, ) на користь державного бюджету (стягувач - Державна судова адміністрація України, отримувач коштів ГУК у м. Києві/ м. Київ/22030106, код за , банк отримувача: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, код банку отримувача: 820019, рахунок отримувача: 0001, код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір у розмірі 256 (двісті п'ятдесят шість) гривень 13 копійок.

Вступна та резолютивна частина рішення виготовлена та проголошена 27 березня 2019 року.

Рішення складено у повному обсязі 01 квітня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Чекменьов Г.А.