Справа № 320/1397/19
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2019-03-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

29 березня 2019 року м. Київ № 320/1397/19

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панченко Н.Д., розглянувши позов ОСОБА_1 до Вишгородського обєднаного управління Пенсійного фонду України Київської області та Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

до суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до Вишгородського обєднаного управління Пенсійного фонду України Київської області та Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Вишгородського обєднаного управління Пенсійного фонду України Київської області щодо перерахунку та стягнення недоплаченої пенсії позивачеві, інваліду 2 групи, потерпілому внаслідок аварії на ЧАЕС 1 категорії, відповідно до постанови Іванківського районного суду Київської області від 18.02.2011 № 2-а-1402/2011, 04.05.2011 № 2-а-4349/2011;

- зобовязати Вишгородське обєднане управління Пенсійного фонду України Київської області надати довідку про нарахування та суму заборгованості пенсії позивачу відповідно до постанови Іванківського районного суду Київської області від 18.02.2011 № 2-а-1402/2011, 04.05.2011 № 2-а-4349/2011 з листопада 2011 року;

- зобовязати Вишгородське обєднане управління Пенсійного фонду України Київської області здійснити перерахунок та виплату позивачеві пенсії відповідно до постанови Іванківського районного суду Київської області від 18.02.2011 № 2-а-1402/2011, 04.05.2011 № 2-а-4349/2011 з урахуванням виплачених сум з листопада 2011 року;

- визнати протиправною бездіяльність Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області стосовно виконавчого провадження та виконання постанов Іванківського районного суду Київської області від 18.02.2011 № 2-а-1402/2011, 04.05.2011 № 2-а-4349/2011;

- зобовязати Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області виконати постанови Іванківського районного суду Київської області від 18.02.2011 № 2-а-1402/2011, 04.05.2011 № 2-а-4349/2011.

Відповідно до частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви зясовує, зокрема, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; подано позов у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

За наслідком дослідження матеріалів позовної заяви, суддя дійшов висновку про її невідповідність вимогам статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням такого.

Пунктом 4 частини пятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в позовній заяві зазначаються, зокрема: зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Так, у позовній заяві позивач просить суд визнати протиправною бездіяльність щодо перерахунку та стягнення недоплаченої пенсії; зобовязати відповідача надати довідку про нарахування та суму заборгованості пенсії відповідно до постанов Іванківського районного суду Київської області.

Інші позовні вимоги звернуті до Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області стосовно виконавчого провадження та виконання постанови Іванківського районного суду Київської області від 18.02.2011 № 2-а-1402/2011, 04.05.2011 № 2-а-4349/2011, відповідно до яких позивач просить суд зобовязати Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області виконати постанови Іванківського районного суду Київської області.

Суд зауважує, що адміністративний позов завжди має індивідуальний характер і спрямований на захист конкретних прав, свобод чи інтересів особи в її особистих правовідносинах з певним суб'єктом владних повноважень.

Тому позовна заява має містити конкретизовані відомості про суб'єкта владних повноважень, який порушив права позивача, вказувати на суб'єктивне право, що підлягає захисту та яке порушив відповідач, обставини чи факти (події життя), з якими позивач пов'язує порушення свого суб'єктивного права та які утворюють привід для звернення до суду, а також містити конкретні вимоги до відповідача, які суд має застосувати з метою захисту порушеного права.

Натомість, у позовній заяві позивач не зазначив жодних фактів чи обставин, які б розкривали суть порушення його прав з боку відповідачів, у чому саме виявилась неправомірність дій відповідачів, бездіяльність або які саме дії мали вчинити відповідачі але не вчинили.

Зміст позовної заяви зводиться до цитування норми права та рішення судів.

Суд зазначає, що адміністративне судочинство здійснюється з метою захисту конкретного порушеного суб'єктивного права, що належить особі, тому зміст позовних вимог не може бути абстрактним чи містити певні умовні категорії і повинен формулюватись максимально чітко і зрозуміло.

Вимога до особи, яка звернулась до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів навести конкретні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обумовлена необхідністю здійснення судом під час розгляду справи по суті перевірки оскаржуваних рішень (дій, бездіяльності) на предмет їх відповідності критеріям, визначеним у частині третій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Крім того, слід враховувати передбачений Кодексом адміністративного судочинства України принцип, за яким розгляд і вирішення справи в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними до суду своїх доказів і в доведенні перед судом їхньої переконливості. Тобто позивач повинен на підтвердження підстав позову подати докази, які підтверджують кожну обставину як складову предмету та змісту доказування.

Враховуючи наведене, позивачу слід викласти обставини, якими обґрунтовуються його позовні вимоги, з посиланням на конкретні юридичні факти із зазначенням правової підстави позову (вказати законодавчі акти, норми яких порушено відповідачем) та наданням відповідних доказів на підтвердження порушення їх прав та охоронюваних законом інтересів, вказати які саме рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень призвели до такого порушення.

Також суд звертає увагу на інший аспект. Позивачем об'єднано позовні вимоги, що звернуті до пенсійного органу та до державної виконавчої служби.

Згідно з положеннями частини другої статті 288 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Водночас, відповідно статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України загальний строк розгляду адміністративної справи за правилами спрощеного провадження не може перевищувати 60 днів із дня відкриття провадження у справі.

Таким чином, враховуючи, що у даній справі позивачем разом з позовними вимогами, які розглядаються в загальному порядку заявлені позовні вимоги, розгляд яких має відбутись у скорочений термін (10 днів), суд також виключає процесуальну можливість їх одночасного розгляду в одному провадженні.

Враховуючи наведене, позивач має відокремити позовні вимоги, що звернуті до Вишгородського обєднаного управління Пенсійного фонду України Київської області та до Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області в окремі адміністративні позови або навести відповідні обґрунтування, що свідчать про повязаність таких вимог, процесуальну можливість і необхідність їх розгляду у межах одного провадження.

Крім того, із доданих до позовної заяви матеріалів судом встановлено, що відповідно до листа Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 22.10.2018 № С-1784/022, постанови Іванківського районного суду Київської області від 18.02.2011 № 2-а-1402/2011, 04.05.2011 № 2-а-4349/2011 виконані відповідачем шляхом виплати відповідних коштів. Жодних доказів щодо скасування постанов про закриття виконавчого провадження (у разі його відкриття) відповідно до постанов Іванківського районного суду Київської області як матеріали справи так і сам позов не містять.

Також пунктом пятим частини першої статті 171 Кодексу закріплено обовязок суду зясувати чи подано позовну заяву у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Відповідно до частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

У частині другій цієї статті зазначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено іншого, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З матеріалів позову встановлено, що постановою Іванківського районного суду Київської області від 18.02.2011 № 2-а-1402/2011, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 06.11.2012, визнано неправомірними дії УПФУ в Іванківському районі Київської області щодо відмови у перерахунку і виплаті належної позивачеві державної пенсії у розмірах, передбачених Законом. Зобовязано УПФУ в Іванківському районі Київської області здійснити перерахунок та виплату позивачеві відповідно до статті 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи», основної пенсії із розрахунку 8-ми мінімальних пенсій за віком, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за період з 09.08.2010 з урахуванням вже виплачених сум. Крім того, постановою Іванківського районного суду Київської області від 04.05.2011 № 2-а-4349/2011 зобовязано УПФУ в Іванківському районі Київської області здійснити перерахунок та виплати позивачеві з 15.10.2010 відповідно до статті 51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи», у розмірі 15% мінімальної пенсії за віком з урахуванням проведених виплат.

Позивач зазначила, що Вишгородське обєднане управління Пенсійного фонду України Київської області з листопада 2011 року припинило виконувати рішення Іванківського районного суду Київської області, чим порушило право позивача на отримання пенсії у підвищеному розмірі.

У звязку з цим, 11.04.2018 позивач звернувся із заявою до Вишгородського обєднаного управління Пенсійного фонду України Київської області з проханням поновити виплати пенсії відповідно до постанов Іванківського районного суду Київської області від 18.02.2011 № 2-а-1402/2011, 04.05.2011 № 2-а-4349/2011, а також надати довідку щодо заборгованості по виплаті пенсії.

20 квітня 2018 року Вишгородське обєднане управління Пенсійного фонду України Київської області за результатами розгляду заяви повідомило позивача про повне виконання постанов Іванківського районного суду Київської області від 18.02.2011 № 2-а-1402/2011, 04.05.2011 № 2-а-4349/2011 шляхом виплати у квітні 2011 року позивачу, з урахуванням перерахунку, 40249, 29 грн. пенсії та у липні 2011 року 8125, 51 грн. Також відповідач зазначив, що виплати у розмірах, визначених постановою суду, проводились до листопада 2011 року.

Як зазначає позивач у позовній заяві, відповідач припинив виплату пенсії у розмірі, що передбачений рішенням Іванківського районного суду Київської області, починаючи з листопада 2011 року.

Відтак, з грудня 2011 року по березень 2019 року, не отримуючи пенсію та інших виплат відповідно до рішень судів, позивач мала бути обізнана про порушення своїх прав. Саме протягом цього часу позивач не була позбавлена можливості звернутися до відповідача із заявою про виплату усіх видів пенсійного забезпечення відповідно до постанов Іванківського районного суду Київської області та у подальшому до суду.

Однак, позивач звернулася із даним адміністративним позовом до Київського окружного адміністративного суду лише 25.03.2019 (здано на пошту 19.03.2019, що підтверджено календарним штемпелем відділу поштового звязку Іванків, штрихкодовий ідентифікатор 720), що підтверджується штампом вхідної кореспонденції суду на першому аркуші позову, а також конвертом, в якому надійшов позов.

Тобто майже через 8 років після припинення виплати відповідного пенсійного забезпечення, відтак з порушенням шестимісячного строку звернення до суду.

При вирішенні питання щодо дотримання позивачем строку звернення до суду слід зазначити, що виплата пенсії носить систематичний характер, отже, протягом усього періоду отримання пенсії позивачеві було відомо про її фактичний розмір, оскільки такі виплати здійснюються щомісячними платежами.

У Рішенні Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011 зазначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

У зв'язку з наведеним суд зазначає, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Відповідно до правової позиції, що висловлена у постанові Верховного Суду від 31 серпня 2018 року справа №643/11023/16-а, судом зазначено, що положення статті 122 КАС України слугують меті забезпечення дотримання принципу правової визначеності, що, зокрема, слід розуміти як спрямованість на створення ситуації упевненості для суб'єкта владних повноважень, як відповідача по справі, стосовно розуміння відсутності у позивача бажання звертатись з відповідним позовом, у тому числі, захищати свої майнові права. Стосовно майнових прав позивача та обов'язку відповідача у зазначеній категорії адміністративних справ забезпечувати їх реалізацію шляхом здійснення відповідних виплат, це означає також відсутність обов'язку резервувати певну частину коштів за період більше 6 місяців, що, в першу чергу, виправдано та зумовлено специфікою формування та використання коштів державних та місцевих бюджетів, а також інших фондів, якими розпоряджається суб'єкт владних повноважень.

Будь-яких доказів та пояснень, які б підтверджували неможливість звернення до суду із даним позовом в межах встановленого законом строку, позивачем суду не надано, натомість, в пункті 6 прохальної частини позову зазначено, «якщо суд вважає, що строк звернення до суду … з вимогами понад 6 місяців є пропущеним, то прошу поновити його».

При цьому, жодних посилань на існування істотних та вагомих причин пропуску строку на звернення до суду, які непереборно перешкоджали позивачеві зверненню до суду, позовна заява та додані до неї матеріали не містять.

Суд зазначає, що початок перебігу шестимісячного строку у процесуальному законі визначено альтернативно - це день, коли особа або дізналася, або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Тому, при визначенні початку цього строку суд з'ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльності), а не коли вона з'ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

У статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому, протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Суд зауважує, що вирішення питання про поновлення строку звернення до суду суд здійснює виключно з ініціативи та у межах наведених доводів заінтересованої особи. Таким чином, позивачеві слід надати пояснення та докази на їх підтвердження, що свідчать про існування обставин, що обєктивно перешкоджали йому з'ясувати стан справ та звернутись до суду з адміністративним позовом у строки, визначені статтею 122 КАС України, а не після спливу більш ніж 8 років.

Наведені обставини вказують на невідповідність позовної заяви вимогам процесуального закону.

Відповідно до статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Недоліки позовної заяви мають бути усунені шляхом подання до суду:

- уточненої позовної заяви (відповідно до кількості учасників справи та один екземпляр для суду) з визначеними у ній позовними вимогами, що мають єдині підстави їх виникнення (повязані між собою підставою виникнення або поданими доказами із наведенням конкретного переліку таких підстав), з урахуванням висновків суду, що наведені у даній ухвалі; навести обставини чи факти (події життя), з якими позивач пов'язує порушення свого суб'єктивного права та які утворюють привід для звернення до суду, тощо;

- надання доказів на підтвердження обставин протиправної бездіяльності Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, а також доказів, в обґрунтування обставин, на які посилається позивач в частині виконавчих проваджень щодо виконання постанов Іванківського районного суду Київської області від 18.02.2011 № 2-а-1402/2011, 04.05.2011 № 2-а-4349/2011 тощо;

- щодо позовних вимог, які не пов'язані єдиними підставами та доказами, - окремих адміністративних позовів у загальному порядку;

- пояснень з документально підтверджуючими доказами щодо виконання постанови Іванківського районного суду Київської області від 18.02.2011 № 2-а-1402/2011, 04.05.2011 № 2-а-4349/2011 та виплати коштів позивачу, про що зазначено у листі Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 22.10.2018 № С-1784/022;

- заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням поважних причин його пропуску із наданням суду на їх підтвердження відповідних доказів.

Керуючись статтями 160, 161, 169, 171, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до Вишгородського обєднаного управління Пенсійного фонду України Київської області та Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії, залишити без руху.

2. Протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху позивачеві необхідно усунути недоліки позовної заяви у спосіб, визначений даною ухвалою.

3. Роз'яснити позивачеві, що якщо недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, не будуть усунуті у встановлений судом строк, позовна заява буде повернута відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

4. Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслати позивачеві за адресою, зазначеною у позовній заяві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Панченко Н.Д.