Справа № 826/11447/18
Суддя: Федотов Ігор В'ячеславович
Дата ухвалення: 2019-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів: Ганечко О.М. та Сорочка Є.О.,

за участю секретаря Седика Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 грудня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Антимонопольного комітету України про визнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Антимонопольного комітету України (далі - відповідач, Комітет), в якому просив суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови надати позивачу інформацію стосовно справи про зловживання монопольним становищем групою компаній ДТЕК, відповідне провадження у якій було відкрито 18.09.2015 на підставі ухваленого Антимонопольним комітетом України рішення від 17.09.2015;

- зобов'язати відповідача протягом п'яти робочих днів із дня набрання чинності рішення суду надати позивачу публічну інформацію справи про зловживання монопольним становищем групою компаній ДТЕК, відповідне провадження у якій було відкрито 18.09.2015 на підставі ухваленого Антимонопольним комітетом України рішення від 17.09.2015.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 грудня 2018 року у задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 грудня 2018 року та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, які з'явились в судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, 23.05.2018 ОСОБА_2 звернувся із запитом №14-01/138-пі про публічну інформацію до Антимонопольного комітету України, в якому посилаючись на положення Закону України «Про доступ до публічної інформації» просив надати інформацію щодо справи про зловживання монопольним становищем групою компаній ДТЕК, відповідне провадження у якій було відкрито 18.09.2015 на підставі ухваленого Антимонопольним комітетом України рішення від 17.09.2015, а саме:

« 1. На якій стадії перебуває розгляд справи?

2. Коли планується закінчити розгляд справи?

3. Чи підготовлено подання з попередніми висновками у справі? Якщо так, то чи направлено (вручено) воно сторонам і третім особам у справі та коли? Який строк був наданий для ознайомлення та підготовки відповіді на нього? Чи цей строк на сьогодні сплинув?

4. До яких висновків приходить державний уповноважений в поданні про попередні висновки? Подання про попередні висновки містить пропозицію про закриття справи чи про визнання відповідача таким, що вчинив порушення та накладення штрафу тощо?

5. Чи проводились слухання у справі? Якщо так, прохання повідомити день, час і місце проведення слухання у справі та осіб, що були присутні на слуханнях та надати протоколи слухань.

6. Чи заплановано на найближчий час проведення слухань? Якщо так, прошу повідомити дату.

7. Чи заплановано проведення засідання Антимонопольного комітету України щодо справи про зловживання монопольним становищем групою компаній ДТЕК? Якщо так, прошу повідомити дату та час.

8. Прошу зазначити державного уповноваженого, який здійснював/здійснює розгляд цієї справи. Якщо державний уповноважений у справі змінювався, то прошу повідомити про цей факт із зазначенням усіх державних уповноважених, які здійснювали її розгляд. Прошу також надати П.І.Б. службовців Антимонопольного комітету України, яким було доручено збір доказів, та тих, які погоджували проекти процесуальних документів та самі документи (подання про відкриття справи, розпорядження про початок розгляду справи, подання з попередніми висновками у справі тощо)».

Листом від 30.05.2018 №100-17/02-6502 Антимонопольний комітет України повідомив позивача про те, що документи, які запитуються позивачем у вищевказаному запиті є службовою інформацією, яка не підлягає розголошенню до винесення рішення у справі. Посилаючись на положення Закону України «Про доступ до публічної інформації», Перелік відомостей, які містять службову інформацію Антимонопольного комітету України від 16.11.2011 №687-р (із змінами, внесеними розпорядженнями Антимонопольного комітету України від 13.01.2015 №1-рп) (далі по тексту - Перелік), відповідач зазначив, що відповідно до пункту 1 Переліку відомостей, до нього, зокрема, належить задокументована інформація, яка створена або отримана Комітетом та територіальними відділеннями Комітету під час розгляду заяв (справ) про концентрацію, узгоджені дії, порушення законодавства про захист економічної конкуренції, розголошення якої може завдати шкоди інтересам держави, інтересам осіб, які беруть (брали) участь у справі, або перешкодити подальшому розгляду справи; інформація, яка міститься в документах, що становлять внутрішньовідомчу службову кореспонденцію та пов'язані з процесом прийняття рішень і передують публічному обговоренню та/або прийняттю рішень.

Одним з основних завдань Комітету є здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції, створення конкурентного середовища та захисту конкуренції у сфері державних закупівель, що базуються на принципах законності, гласності та захисту конкуренції на засадах рівності фізичних та юридичних осіб перед законом.

Разом з тим, відповідач зазначив, що у разі надання запитуваних позивачем відомостей щодо стану розгляду справи, зокрема щодо попередніх висновків Комітету, до моменту прийняття рішення у справі, Комітет не зможе забезпечити об'єктивний, всебічний розгляд справ та належний захист конкуренції на засадах рівності фізичних і юридичних осіб, передбачений законом.

Також, зі вказаної відповіді відповідача вбачається, що Антимонопольним комітетом України було частково надано відповідь на питання 6, 7, які зазначені позивачем у запиті, а саме: « 6. Чи заплановано на найближчий час проведення слухань? Якщо так, прошу повідомити дату. 7. Чи заплановано проведення засідання Антимонопольного комітету України щодо справи про зловживання монопольним становищем групою компаній ДТЕК? Якщо так, прошу повідомити дату та час».

Так, відповідач повідомив, що на момент надання відповіді на запит позивача, запитувана інформація відсутня, та повідомив, що інформація щодо засідання Антимонопольного комітету України, на якому будуть розглядатись, в тому числі питання щодо рішення у справі, буде оприлюднена.

Вважаючи відмову у наданні інформації на запит необґрунтованою та безпідставною, позивач звернувся до суду з позовом за захистом свого порушеного права.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з наступних мотивів, з якими погоджується і колегія суддів.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачено, що до доступ інформації забезпечується шляхом: 1) систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на єдиному державному веб-порталі відкритих даних; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом; 2) надання інформації за запитами на інформацію.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про доступ до публічної інформації» суб'єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об'єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб'єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб'єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Згідно з частиною першою статті 19 вказаного Закону запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Відповідно до частин першої та четвертої статті 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту. У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Частиною першою статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачено, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статті 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частини п'ятої статті 19 цього Закону.

В той же час, відповідно до статті 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна інформація, таємна інформація, службова інформація.

Відповідно до частини другої статті 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог:

1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя;

2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам;

3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Аналіз визначення «публічна інформація» свідчить, що визначальним для публічної інформації є те, що вона заздалегідь зафіксована будь-якими засобами та на будь-яких носіях і знаходиться у володінні розпорядників публічної інформації. Така інформація є відкритою і розкривається необмеженому колу осіб.

Водночас, гарантоване державою право на отримання публічної інформації не є безумовним і стосовно певних видів публічної інформації (конфіденційної, таємної та службової) може бути обмежено доступ у разі сукупності обов'язкових умов, визначених у законі.

Згідно пункту першого частини першої статті 9 Закону України «Про доступ до публічної інформації» відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону до службової може належати така інформація, що міститься в документах суб'єктів владних повноважень, які становлять внутрівідомчу службову кореспонденцію, доповідні записки, рекомендації, якщо вони пов'язані з розробкою напряму діяльності установи або здійсненням контрольних, наглядових функцій органами державної влади, процесом прийняття рішень і передують публічному обговоренню та/або прийняттю рішень.

Згідно з частинами другою і третьою статті 9 Закону України «Про доступ до публічної інформації» документам, що містять інформацію, яка становить службову інформацію, присвоюється гриф «для службового користування». Доступ до таких документів надається відповідно до частини другої статті 6 цього Закону. Перелік відомостей, що становлять службову інформацію, який складається органами державної влади, органами місцевого самоврядування, іншими суб'єктами владних повноважень, у тому числі на виконання делегованих повноважень, не може бути обмеженим у доступі.

Матеріали справи свідчать, що у запиті про публічну інформацію від 23.05.2018 №14-01/138-пі, позивач посилаючись на положення Закону України «Про доступ до публічної інформації» просив надати інформацію щодо справи про зловживання монопольним становищем групою компаній ДТЕК, відповідне провадження у якій було відкрито 18.09.2015 на підставі ухваленого Антимонопольним комітетом України рішення від 17.09.2015.

Надаючи відповідь на запит позивача, відповідач повідомив останньому, що запитувані документи, є службовою інформацією, яка не підлягає розголошенню до винесення рішення у справі. Посилаючись на положення Закону України «Про доступ до публічної інформації», Перелік відомостей, які містять службову інформацію Антимонопольного комітету України від 16.11.2011 №687-р (із змінами, внесеними розпорядженнями Антимонопольного комітету України від 13.01.2015 №1-рп) (далі по тексту - Перелік), відповідач вказав, що відповідно до пункту 1 Переліку відомостей, до нього, зокрема, належить задокументована інформація, яка створена або отримана Комітетом та територіальними відділеннями Комітету під час розгляду заяв (справ) про концентрацію, узгоджені дії, порушення законодавства про захист економічної конкуренції, розголошення якої може завдати шкоди інтересам держави, інтересам осіб, які беруть (брали) участь у справі, або перешкодити подальшому розгляду справи; інформація, яка міститься в документах, що становлять внутрішньовідомчу службову кореспонденцію та пов'язані з процесом прийняття рішень і передують публічному обговоренню та/або прийняттю рішень.

У пункті 1 Переліку відомостей, які містять службову інформацію Антимонопольного комітету України, затвердженому розпорядженням Антимонопольного комітету України від 16.11.2011 №687-р, зазначено задокументовану інформацію, яка створена або отримана Комітетом та територіальними відділеннями Комітету під час розгляду заяв (справ) про концентрацію, узгоджені дії, порушення законодавства про захист економічної конкуренції, розголошення якої може завдати шкоди інтересам держави, інтересам осіб, які беруть (брали) участь у справі, або перешкодити подальшому розгляду справи; інформація, яка міститься в документах, що становлять внутрішньовідомчу службову кореспонденцію та пов'язані з процесом прийняття рішень і передують публічному обговоренню та/або прийняттю рішень, не є відкритою для загального доступу як публічна інформація відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації» та інших нормативно-правових актів (крім конфіденційної та таємної інформації).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що запитувана позивачем інформація належить до службової інформації, а тому доступ до такої інформації може бути обмежено на підставі частини другої статті 6 цього Закону.

Так, відповідно до статті 3 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині:

1) здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб'єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції;

2) контролю за концентрацією, узгодженими діями суб'єктів господарювання та дотриманням вимог законодавства про захист економічної конкуренції під час регулювання цін (тарифів) на товари, що виробляються (реалізуються) суб'єктами природних монополій.

Колегія суддів погоджується з твердженням суду першої інстанції про те, що обмеження доступу до службової інформації, здійснено відповідачем з метою захисту можливості всебічного, об'єктивного, розгляду справи та належного захисту конкуренції на засадах рівності фізичних та юридичних осіб та для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно.

Отже, є вірним висновок Окружного адміністративного суду міста Києва, що оприлюднення службової інформації, яка не є кінцевим самостійним рішенням, а лише передує процесу прийняття рішення, та відповідно буде оцінюватись в подальшому при ухваленні рішення, може завдати шкоди, яка значно переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Наведене спростовує твердження апелянта про невідповідність обмеження положенням статті 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Також, є необґрунтованими доводи апелянта щодо ненадання судом першої інстанції оцінки жодному з питань запиту на інформацію, оскільки Окружним адміністративним судом міста Києва було встановлено, що Антимонопольним комітетом України було частково надано відповідь на питання 6, 7, які зазначені позивачем у запиті.

Враховуючи вищезазначене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення адміністративного позову.

Поряд з цим, слід зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Отже, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, яким повно встановлено обставини справи та правильно застосовано норми матеріального і процесуального права.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 грудня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст постанови виготовлено 01.04.2019 року.