Справа № 460/2924/18
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2019-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2019 рокуЛьвів№ 857/2339/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Сапіги В.П.,

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.,

за участі секретаря судових засідань Герман О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 10 січня 2019 року, ухваленого під головуванням судді Друзенко Н.В. в порядку письмового провадження в м.Рівне, повний текст якого складений 10.01.2019, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Дубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про зобов`язання вчинення певних дій, стягнення моральної та матеріальної шкоди

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Дубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області (далі Дубенське ОУПФУ), Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі ГУ ОУПФУ в Рівненській області), з урахуванням заяви про доповнення до позовної заяви, в якому просить: визнати протиправної бездіяльності у здійсненні своєчасного перерахунку та здійсненні виплати пенсії; зобов`язати провести з 01.10.2017 перерахунок та виплату пенсії, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року, відповідно до ч.3 ст.59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"; зобов`язати нарахувати та виплатити пенсію та додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров`я, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, визначеного відповідно до вимог ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, починаючи з 16.10.2014 по 31.09.2017; стягнути солідарно з відповідачів завдану матеріальну шкоду в сумі 61661,91 грн та понесеної моральної шкоди в сумі 30831 грн, всього 92492,91 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що він перебуває на обліку органі Пенсійного фонду як інвалід 3 групи від захворювання, пов`язаного з виконанням службових обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. В період з 11.02.1987 по 09.04.1987 був призваний на військові збори і в складі військової частини НОМЕР_1 брав участь в ліквідації аварії на ЧАЕС. У вересні 2018 року звернувся з заявою до управління Пенсійного фонду про перерахунок пенсії відповідно до ст.59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", якою передбачено пенсії військовослужбовцям, які брали участь у ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, в п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати. Однак, відповідач протиправно відмовив у перерахунку його пенсії.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 10.01.2019 відмовлено у задоволенні позову. До такого рішення суд першої інстанції прийшов з урахуванням встановлених обставин, що дії відповідача вчиненні обґрунтовано і правомірно. В той час як порушення прав позивача, про захист яких він просив в судовому порядку, не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду справи.

Не погодившись із рішенням суду, його оскаржив позивач, подавши апеляційну скаргу. Вважає вказане рішення суду таким, що винесено передчасно та незаконно, оскільки висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для законного вирішення справи. Судом порушено норми матеріального та процесуального права. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, котрим всі позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що суд першої інстанції, незважаючи на визнання постанови Радивилівського районного суду Рівненської області від 21.01.2016 у справі №568/670/15-ц, дійшов помилкового висновку про законність припинення виплат пенсії ОСОБА_1 з травня 2016 року. Позовна вимога щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення суду також підлягає до задоволення, виходячи з тривалого невиконання постанови Радивилівського районного суду Рівненської області від 21.01.2016 у справі №568/670/15-ц і посилання суду першої інстанції на те, що позивачем не наведено причин та не надано доказів, які б свідчили про те, що відповідач може ухилятися від виконання рішення суду, не відповідають фактичним обставинам справи. Апелянт вважає, що також повинна бути задоволена позовна вимога щодо здійснення перерахунку пенсії відповідно до вимог ч.4 ст.59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року. Суд не врахував належних доводів, що навів ОСОБА_1 у своїй позовній заяві. Враховуючи доводи, наведені в апеляційній скарзі та позовній заяві, скаржник вважає, що підлягають до задоволення і позовні вимоги щодо стягнення солідарно з відповідачів матеріальної і моральної шкоди на загальну суму 92492 грн 91 коп.

Головним управління ПФУ в Рівненській області на апеляційну скаргу ОСОБА_1 подано відзив, в якому зазначається про винесення судом першої інстанції у справі рішення з дотриманням норм матеріального права. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржене рішення суду без змін.

Дубенським ОУПФУ також подано відзив на апеляційну скаргу, при тому не виконано вимог ч. 5 ст. 304 КАС України щодо надання доказів надсилання (надання) копій відзиву іншим учасникам справи, а тому такий судом до уваги не приймається.

Учасники справи, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання апеляційного суду не з`явивилися, що у відповідності до ч.2 ст.313 КАС України не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності. Кожним з них було заявлено клопотання про розгляд справи без їх участі.

В силу вимог ч.4 ст.229, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість судового рішення, повноту встановлення обставин справи, застосування норм матеріального і процесуального права, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Судом першої інстанції встановлено та це знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Дубенському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Рівненської області як інвалід 3 групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, та особа, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_2 від 11.05.2006, довідкою МСЕК №145818 від 08.04.2009.

Постановою Радивилівського районного суду Рівненської області від 09.02.2011 у справі №2-а-55/2011, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12.07.2011, зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Радивилівському районі Рівненської області провести перерахунок і виплату пенсії ОСОБА_1 як інваліду 3 групи, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, визначеного відповідно до вимог ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком з 18.07.2010.

Постановою Радивилівського районного суду Рівненської області від 20.02.2013 у справі №1714/1060/12, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 09.04.2013, зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Радивилівському районі Рівненської області усунути допущене порушення права та здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 як інваліду 3 групи, учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, віднесеного до 1 категорії відповідно до ст.15, ч.1 ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з 16.09.2012.

Постановою Радивилівського районного суду Рівненської області від 21.01.2016 у справі №568/670/15-ц визнано дії Управління Пенсійного фонду України в Радивилівському районі Рівненської області щодо відмови позивачу в перерахунку його пенсії - протиправними. Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Радивилівському районі Рівненської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію та додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров`ю виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком визначеного відповідно до вимог ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров`ю в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком починаючи з 16.10.2014. В решті позовних вимог відмовлено.

Постанова Радивилівського районного суду Рівненської області від 21.01.2016 у справі №568/670/15-ц набрала законної сили 13 квітня 2016 року.

15.04.2016 Радивилівським районним судом Рівненської області видано виконавчий лист по справі №568/670/15-а.

Листом від 04.05.2016 за №604/10 Управління Пенсійного фонду України в Радивилівському районі Рівненської області повідомлено позивача, що управлінням проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 за шкоду, заподіяну здоров`ю, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, визначеного відповідно до вимог абз.8 ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за віком за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком, починаючи з 15.10.2014 згідно з розпорядженням №122828 від 04.05.2016.

11.05.2016 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №568/670/15-а, виданого Радивилівським районним судом Рівненської області.

Постановою Радивилівського районного суду Рівненської області від 28.07.2016 у справі №568/536/16-а, яка набрала законної сили 08.08.2016, визнано незаконною постанову головного державного виконавця Радивилівського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Рівненській області Бречка І.К. від 16.05.2016 (ВП №50939639) про закінчення виконавчого провадження та скасовано.

Ухвалою Радивилівського районного суду Рівненської області від 28.11.2017 у справі №568/670/15-а зобов`язано Дубенське об`єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області (як правонаступника Управління Пенсійного фонду України в Радивилівському районі) подати звіт до 13.12.2017 про виконання постанови Радивилівського районного суду Рівненської області від 21.01.2016 в адміністративній справі №568/670/15-а.

12.12.2017 Дубенським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Рівненської області було подано звіт про виконання постанови, відповідно до якого управлінням було проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 за шкоду, заподіяну здоров`ю, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, визначеного відповідно до вимог абз.8 ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за віком за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком, починаючи з 15.10.2014 згідно з розпорядженням №122828 від 04.05.2016. Кошти на виплату пенсії ОСОБА_1 нараховані та включені у відомості в травні 2016 в сумі 61661,91 грн. Повідомлено, що кошти будуть виплачені при наявності відповідного цільового фінансування з Державного бюджету України у відповідності до Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" та Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою.

12.09.2018 ОСОБА_1 звернувся до Дубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про здійснення перерахунку пенсії відповідно до вимог ч.4 ст.59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, розпочинаючи з 01 жовтня 2017 року.

Листом від 02.10.2018 за №10-Г/02-08 у відповідь на звернення позивача орган Пенсійного фонду повідомив позивачу про відсутність підстав для перерахунку пенсії, оскільки останній проходив військову строкову службу з 02.11.1979 по 20.10.1981.

Аналогічна за змістом відповідь була також викладена у листі Дубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області від 21.11.2018 за №12-Г/02-08.

Не погоджуючись з правомірністю дій відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку його пенсії, позивач звернувся до суду з означеним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з такого.

Враховуючи, що позивач брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС не під час проходження дійсної строкової служби, а отже не має права на перерахунок пенсії у відповідності до частини 3 статті 59 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Щодо вимоги про зобов`язання нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію та додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров`я, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, визначеного відповідно до вимог ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, починаючи з 16.10.2014 по 31.09.2017, суд не вбачає правових підстав для її задоволення, оскільки не встановив відмови у проведенні перерахунку, нарахування та виплати пенсії позивачу на підставі постанови Радивилівського районного суду Рівненської області від 21.01.2016 у справі №568/670/15-ц.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вимоги про зобов`язання нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію та додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров`я, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, визначеного відповідно до вимог ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, починаючи з 16.10.2014 по 31.09.2017, то не знайшов правових підстав для задоволення позовних вимог про відшкодування на користь позивача моральної шкоди у розмірі 30831 грн та майнової шкоди у розмірі 61661,91 грн.

Те саме стосується застосування судового контролю, що позивачем не наведено причин та не надано доказів, які б свідчили про те, що відповідач може ухилятися від виконання рішення суду, а тому суд першої інстанції не знайшов підстави зобов`язувати суб`єкта владних повноважень подавати звіт про виконання судового рішення.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та відповідним доводам сторін, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції до таких висновків правомірно дійшов з урахуванням наступного.

У відповідності до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбаченим законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначає Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 березня 1991 року № 796-ХІІ (далі - Закон №796-ХІІ).

Судом першої інстанції вірно встановлено і такі обставини не заперечуються сторонами, що ОСОБА_1 проходив строкову службу в період з 02.11.1979 по 20.10.1981, що також підтверджується довідкою ІНФОРМАЦІЯ_1 від 05.05.2006 за №1241, в той час як в період з 11.02.1987 по 09.04.1987 був призваний на військові збори та брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, про що свідчить архівна довідка Галузевого Державного архіву Міністерства оборони України від 05.05.2014 за №179/1/5918. Тобто, на час участі ліквідації наслідків на ЧАЕС позивач дійсну строкову службу не проходив.

У вказаний період діяв Закон СРСР від 12 липня 1967 року № 1950-VII «Про загальний військовий обов`язок», а військова служба складалась з дійсної військової служби та служби в запасі збройних Сил СРСР.

Відповідно до статей 5, 6 цього Закону (зі змінами, внесеними Указом Президії Верховної Ради СРСР від 17 грудня 1980 року №3535-Х) військова служба складається з дійсної військової служби та служби в запасі Збройних Сил СРСР. Громадяни, які перебувають на дійсній військовій службі, іменуються військовослужбовцями, а ті, що перебувають у запасі, - військовозобов`язаними.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ.

Згідно частиною шостою статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу.

Частиною сьомою статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» строкову військову службу громадяни України проходять відповідно до законів України у Збройних Силах України та інших військових формуваннях з метою здобуття військово-облікової спеціальності, набуття практичних навичок і умінь для збройного захисту Вітчизни.

Так, статтею 10 Закону № 796-ХІІ встановлено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.

Згідно до примітки до статті 10 Закону № 796-XII тут і надалі до військовослужбовців належать: особи офіцерського складу, прапорщики, мічмани, військовослужбовці надстрокової служби, військовозобов`язані, призвані на військові збори, військовослужбовці-жінки, а також сержанти (старшини), солдати (матроси), які перебувають (перебували) на дійсній строковій службі у збройних силах, керівний і оперативний склад органів Комітету державної безпеки, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, а також інших військових формувань.

Зазначеною нормою визначено, що учасниками ліквідації наслідків ЧАЕС є громадяни, військовослужбовці строкової і надстрокової служби, військовозобов`язані, призвані на військові збори, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій, особи, які працювали не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.

Отже, законодавство визначає декілька окремих категорій серед військовослужбовців за критерієм виду військової служби, одним з яких є строкова військова служба.

Частиною третьою статті 59 Закону № 796-XII у редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 05 жовтня 2006 року № 231-V було визначено, що особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок чого стали інвалідами, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням цих осіб з п`ятикратного розміру заробітної плати, що був встановлений на час їхнього перебування в зоні відчуження.

Отже, частиною третьою статті 59 Закону № 796-XII у редакції, чинній до 01 жовтня 2017 року, було визначено лише одну категорію військовослужбовців, які мали право на обчислення пенсії з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, а саме: особи, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок чого стали інвалідами.

Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2148-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" частину третю статті 59 Закону № 796-ХІІ викладено у новій редакції, згідно з якою особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Таким чином, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» розширено в межах певної категорії військовослужбовців перелік осіб, на яких вказана норма розповсюджується, а саме, окрім осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, також на осіб, які брали участь у інших ядерних аваріях та випробуваннях, та осіб, які брали участь у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї.

Водночас, незмінною залишилась умова щодо проходження такими особами дійсної строкової служби у відповідний період, як визначення певної категорії серед всіх військовослужбовців, на яких розповсюджується норма статті 59 Закону № 796-ХІІ.

Враховуючи вищезазначене, частина третя статті 59 Закону № 796-ХІІ передбачає, що її дія (право на обчислення пенсії по інвалідності за особливою процедурою) поширюється на осіб, які відповідають наступним критеріям: 1) особа має статус особи з інвалідністю; 2) особа отримала статус особи з інвалідністю виключно внаслідок участі у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, або інших ядерних аварій та випробувань, або у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї; 3) особа брала участь у ліквідації відповідних наслідків та військових навчаннях лише під час проходження дійсної строкової служби.

15 листопада 2017 року (після внесення змін до статті 59 Закону № 796-XII) постановою Кабінету Міністрів України за № 851 "Про внесення змін до Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" внесено зміни до Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою КМУ від 23 листопада 2011 року № 1210 (далі - Порядок № 1210), а саме: у першому реченні пункту 1 слова і цифри "статей 54 і 57 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" замінено словами і цифрами "статей 54, 57 і 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", та доповнено Порядок пунктом 9-1 такого змісту: "За бажанням осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби та внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року".

Отже, наведеним підтверджується, що пункт 9-1 Порядку № 1210 прийнятий на реалізацію норми частини третьої статті 59 Закону № 796-XII, а відтак може бути застосований виключно до осіб, на яких поширюється дія частини третьої статті 59 вказаного Закону. При цьому особам, які отримують пенсію на підставі статті 54 Закону № 796-ХІІ, пенсія розраховується за пунктом 9 Порядку № 1210.

Системний аналіз вищевказаних норм вказує, що статтею 59 Закону № 796-ХІІ не врегульовані питання пенсійного забезпечення всіх осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи і внаслідок чого стали інвалідами, а визначено право на пенсію певної категорії військовослужбовців, які проходили дійсну строкову службу, приймаючи участь у ліквідації наслідків ЧАЕС, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, і стали інвалідами.

Зазначена правова позиція неодноразово висловлювалась Верховним Судом в судових рішеннях, прийнятих: у справі №822/1346/18 від 11.12.2018 (адміністративне провадження №К/9901/62803/18); у справі №820/1148/18 від 08.05.2018 (адміністративне провадження №Пз/9901/33/18); у справі №812/1094/18 від 13.06.2018 (адміністративне провадження №Пз/9901/43/18).

Враховуючи те, що позивач брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС не під час проходження дійсної строкової служби, а тому останній не відповідає всім критеріям, наявність яких обумовлює право особи на перерахунок пенсії за частиною 3 статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки його участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відбувалася поза межами проходження дійсної строкової служби, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що на позивача положення частини 3 статті 59 Закону № 796 не поширюються, у зв`язку з чим обґрунтовано визнав дії Дубенського ОУПФУ Рівненської області, які зумовили відмову позивачу у перерахунку пенсії відповідно частини 3 статті 59 Закону № 796, такими, що вчинені на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вирішуючи позовну вимогу про зобов`язання нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію та додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров`я, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, визначеного відповідно до вимог ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, починаючи з 16.10.2014 по 31.09.2017, то суд першої інстанції правильно виходив з того, що правова оцінка щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`я, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, визначеного відповідно до вимог ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, починаючи з 16.10.2014, вже була надана судом при розгляді справи №568/670/15-а, про що прийнято відповідне рішення, яке набрало законної сили, а тому судом в даній адміністративній справі нова оцінка не може бути надана, оскільки вказане питання вже було предметом розгляду у справі №568/670/15-а, а правом оцінки рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду в межах нового позовного провадження суд не наділений.

Крім того судом встановлено, що кошти на виплату пенсії ОСОБА_1 на виконання постанови Радивилівського районного суду Рівненської області від 21.01.2016 у справі №568/670/15-ц нараховані та включені у відомості в травні 2016 в сумі 61661,91 грн. Позивача повідомлено, що кошти будуть виплачені при наявності відповідного цільового фінансування з Державного бюджету України у відповідності до Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" та Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою.

З тих підстав необґрунтованими є вимоги щодо стягнення солідарно з відповідачів моральної та матеріальної шкоди.

Щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення на підставі ст.382 КАС України, то приймаючи до уваги встановлені обставини справи, відсутніми є підстави зобов`язувати суб`єкта владних повноважень подавати звіт про виконання судового рішення.

Беручи до уваги встановлене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що дії Дубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області, вчиненні обґрунтовано та правомірно. Щодо вчинення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області будь-який дій по відношенню до позивача, то такі судом не встановлено. В ході розгляду справи не знайшли свого підтвердження порушення прав позивача, про захист яких він просить, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

В силу ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись статтями 243, 268, 271, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 10 січня 2019 року у справі № 460/2924/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя В. П. Сапіга
судді О. І. Довга
І. І. Запотічний
Повне судове рішення складено 01.04.2019.