Справа № 489/7827/18
Суддя: Коваленко І. В.
Дата ухвалення: 2019-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 489/7827/18 провадження №2-а/489/17/19
РІШЕННЯ

Іменем України

02 квітня 2019 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.

секретаря судового засідання Буряченка Д.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Тарасюк І.Є.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції 2 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Миколаївській області Канавцева Сергія Вячеславовича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про скасування постанову в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАВ № 792206 від 14.12.2018.

В позові вказав, що 14.12.2018 інспектором патрульної поліції 2 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Миколаївській області Канавцевим С.В. винесено постанову серії ЕАВ № 792206, в якій останній зазначив, що позивачем було порушено вимоги пп. «ґ» п. 8.7.3 Правил дорожнього руху,затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, (далі - Правила дорожнього руху), а саме здійснено проїзд перехрестя на забороняючий сигнал світлофора (жовтий). Позивач вважає, що не проїжджав перехрестя на забороняючий сигнал світлофору, а з продемонстрованого інспектором відеозапису не видно сигналу світлофора. Також, заначив, що якщо і було б встановлено проїзд перехрестя на жовтий сигнал світлофора, то за даних умов зупинити транспортний засіб не вдаючись до екстреного гальмування було не можливо, а тому пункт 8.11 Правила дорожнього руху дозволяє водіям рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, що інспектор проігнорував. Крім того, в порушення вимог статті 283 КУпАП інспектор розгляднув справу за місцем зупинки транспортного засобу за адресою по вул. Адміральська, 6, а не за місцем вчинення адміністративного правопорушення, а також не надав можливістю у повному обсязі скористатися правами, передбаченими статтею 268 КУпАП.

У відзиві представник відповідача вказала, що 14.12.2018 під час патрулювання міста Миколаєва інспектором Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції Канавцевим С.В. було виявлено порушення Правил дорожнього руху, а саме водій автомобіля Mitsubishi Canter, номерний знак НОМЕР_1, рухаючись по пр. Героїв України біля будинку № 9-Т, здійснив проїзд світлофорного об'єкту на забороняючий (жовтий) сигнал світлофору, не зупинившись перед дорожнім знаком 5.62 «місце зупинки», так щоб бачити сигнали світлофору, чим порушив вимоги пп. «ґ» п. 8.7.3, п.п. 8.10, 16.3 Правил дорожнього руху.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 27.12.2019, з урахуванням вимог статті 286 КАС України, відкрите провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача в задоволенні позову просила відмовити та пояснила, що позивач повинен був завчасно вжити заходів до зменшення швидкості руху транспортного засобу та не допустити проїзду на заборонений сигнал світлофора.

Суд, вислухавши учасників справи і дослідивши матеріали справи, дійшов наступного.

Із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 14.12.2018, серія ЕАВ № 792206, вбачається, що 14.12.2018 о 06 год. 32 хв., водій ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом Mitsubishi Canter, номерний знак НОМЕР_1, по пр. Героїв України біля будинку № 9-Т, проїхав ділянку дороги, де регулювання дорожнього руху здійснювалося світлофором на жовтий забороняючий сигнал світлофора, чим порушив вимоги пп. «ґ» п. 8.7.3 Правил дорожнього руху, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до пп. «ґ» п. 8.7.3 Правил дорожнього руху, жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Згідно п. 8.10 Правил дорожнього руху, у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 «Місце зупинки», якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

У відповідності до п. 8.11 Правил дорожнього руху, водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно п. 16.3 Правил дорожнього руху, у разі необхідності надання переваги в русі транспортним засобам, які рухаються по перехрещуваній дорозі, водій повинен зупинити транспортний засіб перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінією) або 1.13, світлофором так, щоб бачити його сигнали, а якщо вони відсутні - перед краєм перехрещуваної проїзної частини, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Відповідно до п. 16.8 Правил дорожнього руху, водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді. Проте, якщо на перехрестях перед світлофорами на шляху руху водія є дорожня розмітка 1.12 (стоп-лінія) або дорожній знак 5.62, він повинен керуватися сигналами кожного світлофора.

Згідно ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов'язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов'язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб'єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП України обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, які стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Із дослідженого під час судового розгляду наданого відповідачем відеозапису відеофайлу «2018_1214_061426_739» вбачається, що зйомка перехрестя в межах світлофорного об'єкту здійснюється з вулиці, яка перетинає пр. Героїв України, по якому рухався позивач, згідно постанови. Транспортний засіб схожий на транспортний засіб позивача перетинає перехрестя на жовтий сигнал сфітлофора. Червоний сигнал світлофора вмикається при завершенні вказаним транспортним проїзду перехрестя.

При цьому, з віодеозапису не можливо встановити межі перехрестя, а також наявність і розміщення дорожньої розмітки 1.12 (стоп-лінія) та дорожнього знаку 5.62 «Місце зупинки», про наявність яких також не вказано і в оскаржуваній постанові.

Інших доказів на підтвердження вищевказаного відповідачем суду не надано.

Інші файли відеозапису стосуються зупинки транспортного засобу позивача, розгляду справи про адіміністративне правопорушення та складання і оголошення постанови.

Дослідивши відеофайл, суд приходить до висновку, що відповідачем не було надано суду належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме порушенням останнім пп. «ґ» п. 8.7.3 Правил дорожнього руху, оскільки не встановлено - чи міг водій не вдаючись до екстреного гальмування під час ввімкнення жовтого сигналу зупинитись перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 «Місце зупинки», або перед світлофором, з урахуванням не визначення меж перехрестя. В іншому випадку водію дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що вина позивача у порушенні пп. «ґ» п. 8.7.3 Правил дорожнього руху, не доведена поза розумним сумнівом.

Крім того, з оглянутого відеозапису не можливо беззаперечно встановити, що транспортним засобом дії якого відображено на відеозаписі керував саме позивач.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачяться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення. Рішення суб'єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Аналізуючи усі обставини по справі та досліджені у судовому засіданні матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, за якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Викладені в позовній заяві доводи позивача про порушення відповідачем вимог статі 283 КУпА України та його прав на захист, суд до уваги не приймає оскільки постанову було винесено на місці зупинки транспортного засобу, переслідування якого здійснювалося службовим автомобілем поліції, а вказане в позові порушення права позивача на захист, спростовується поясненним останнього, наданими в судовому засіданні, та відеофіксацією відповідача.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи фактичну відсутність у справі доказів, які б підтверджували порушення позивачем Правил дорожнього руху, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову, у зв'язку з чим вимоги підлягають задоволенню шляхом скасування постанови із закриттям провадження у справі, що відповідає п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України.

Керуючись ст.ст. 18, 19, 241-246 КАС України, суд

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 792206 від 14.12.2018про накладення адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП на ОСОБА_1у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. (чотириста двадцять п'ять гривень 00 коп.) та закрити провадження у справіпро адміністративне правопорушення.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається П'ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи, що розглядається: https://court.gov.ua/sud1416/.

Позивач - ОСОБА_1, адреса проживання: АДРЕСА_1;

Відповідач - інспектор патрульної поліції 2 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Миколаївській області Канавцев Сергій Вячеславович, місцезнаходження: АДРЕСА_2.

Суддя І.В. Коваленко