Справа № 460/3225/18
Суддя: Щербаков В.В.
Дата ухвалення: 2019-03-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

29 березня 2019 року м. РівнеСправа №460/3225/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Щербакова В.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доУправління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради
про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради (далі - УПСЗН ВК Рівненської міської ради) про визнання дій неправомірними щодо відмови у призначенні соціальної допомоги малозабезпеченій сім'ї; зобов'язання вчинення дій щодо призначення та виплати соціальної допомоги малозабезпеченій сім'ї.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 31.07.2018 позивачем до УПСЗН ВК Рівненської міської ради подано заяву про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсації, субсидій та пільг, відповідно до якої просила призначити державну соціальну допомогу малозабезпеченій сім'ї. Однак, повідомленням УПСЗН ВК Рівненської міської ради від 27.09.2018 за №488 повідомлено позивача про те, що 20.09.2018, на підставі п.10 Порядку про призначення і виплату державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, відповідачем прийнято рішення про відмову у призначенні державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям з 01.07.2018 у зв'язку з тим, що у власності сім'ї є два житла, загальна площа якого перевищує 21 кв.м на одного члена сім'ї та додатково 10,5 кв.м на сім'ю та одному житлі проживають сторонні особи. Зазначає, що відповідач прийняв вказане рішення без належного та вмотивованого обґрунтування, та без врахування абз.7 п.10 Порядку про призначення і виплату державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям. Крім того, дані про те, що вона отримує дохід від оренди житла нічим не підтверджені. Вважає, що оспорювані дії щодо відмови у призначенні допомоги не відповідає критеріям правомірності, прийняте без урахування всіх обставин справи, а відтак, є неправомірним та порушує охоронювані законом права, свободи та інтереси її сім'ї на отримання державної соціальної допомоги. Просила позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 04.02.2019 відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Разом з тим, відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву (відзив).

У встановлений судом строк відповідачем до суду подано відзив, у якому він заперечив проти задоволення позовних вимог. Відзив обґрунтований тим, що 31.07.2018 позивачем було подано заяву про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченої сім'ї. Однак, державними соціальними інспекторами УПСЗН було здійснено обстеження матеріально-побутових умов сім'ї ОСОБА_1, за на слідками якої встановлено, що у власності сім'ї є два житла, загальна площа якого перевищує 21 кв.м на одного члена сім'ї та додатково 10,5 кв.м на сім'ю та одному житлі проживають сторонні особи. У зв'язку з чим прийнято відповідне рішення про відмову у призначенні державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям з 01.07.2018. Вважає, що оспорюване рішення прийняте на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Ухвалою суду від 05.03.2019 судом прийнято рішення про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Повно і всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими доказами, судом встановлено наступне.

31.07.2018 ОСОБА_1 звернулася до УПСЗН ВК Рівненської міської ради із заявою про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсації, субсидій та пільг, відповідно до якої просила призначити державну соціальну допомогу малозабезпеченій сім'ї.

20.09.2018, на підставі п.10 Порядку про призначення і виплату державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, УПСЗН ВК Рівненської міської ради прийнято рішення, оформлене протоколом №26, про відмову у призначенні державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям з 01.07.2018 у зв'язку з тим, що у власності сім'ї є два житла, загальна площа якого перевищує 21 кв.м на одного члена сім'ї та додатково 10,5 кв.м на сім'ю та одному житлі проживають сторонні особи, про що заявника повідомлено повідомленням від 27.09.2018 №488.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям" від 01.06.2000 №1768-ІІІ (далі - Закон №1768-ІІІ), державна соціальна допомога малозабезпеченим сім'ям - щомісячна допомога, яка надається малозабезпеченим сім'ям у грошовій формі в розмірі, що залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім'ї. Сім'я - це особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Права члена сім'ї має одинока особа. Малозабезпечена сім'я - сім'я, яка з поважних або незалежних від неї причин має середньомісячний сукупний доход нижчий від прожиткового мінімуму для сім'ї.

Згідно з абз.6 ст.1 Закону №1768-ІІІ, середньомісячний сукупний доход сім'ї - обчислений у середньому за місяць доход усіх членів сім'ї з усіх джерел надходжень, крім допомоги на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, протягом шести місяців, що передують місяцю звернення за призначенням державної соціальної допомоги. До сукупного доходу сім'ї не враховується грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, на час її проведення.

Відповідно до ч.1-2 ст.4 Закону №1768-ІІІ, заява про надання державної соціальної допомоги подається уповноваженим представником сім'ї до місцевої державної адміністрації або до виконавчого комітету сільської, селищної ради. Виконавчий комітет сільської, селищної ради передає заяву про надання державної соціальної допомоги до місцевої державної адміністрації. У заяві дається згода сім'ї на збір інформації про неї, про її власність, доходи та майно, що необхідна для мети цього Закону.

Частиною 3 статті 4 Закону №1768-ІІІ встановлено, що до заяви про надання державної соціальної допомоги додаються: документ, що посвідчує особу; довідка про склад сім'ї. До складу сім'ї включаються чоловік, дружина; рідні, усиновлені діти цих осіб віком до вісімнадцяти років, а також діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх, професійно-технічних, вищих навчальних закладах I - IV рівнів акредитації до досягнення двадцяти трьох років і які не мають власних сімей; неодружені повнолітні діти, які визнані інвалідами з дитинства I та II груп або інвалідами I групи і проживають разом з батьками; непрацездатні батьки чоловіка та дружини, які проживають разом з ними і перебувають на їх утриманні у зв'язку з відсутністю власних доходів; особа, яка проживає разом з одиноким інвалідом I групи і здійснює догляд за ним; жінка та чоловік, які проживають однією сім'єю, не перебувають у шлюбі, але мають спільних дітей. При цьому до складу сім'ї включаються незалежно від місця проживання (перебування) або реєстрації діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх, професійно-технічних, вищих навчальних закладах I - IV рівнів акредитації до досягнення двадцяти трьох років і не мають власних сімей. До складу сім'ї не включаються особи, які перебувають на повному державному утриманні; декларація про доходи та майно осіб, які входять до складу сім'ї (в декларацію не включаються державна соціальна допомога, призначена відповідно до цього Закону; нарахована субсидія за спожиті житлово-комунальні послуги; сплачені членами сім'ї аліменти, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, на час її проведення); довідка встановленої форми про безпосередню участь особи в антитерористичній операції.

Порядок призначення та виплати державної соціальної допомоги встановлюється Кабінетом Міністрів України (ч.10 ст.4 Закону №1768-ІІІ).

Так, для визначення умов призначення і виплати малозабезпеченим сім'ям державної соціальної допомоги, передбаченої Законом №1768-ІІІ, постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2003 №250 затверджено Порядок призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям (далі - Порядок №250).

Згідно з п.3 Порядку №250, призначення і виплата соціальної допомоги здійснюються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення) за зареєстрованим місцем проживання або місцем фактичного проживання уповноваженого представника малозабезпеченої сім'ї.

Відповідно до абз.4 п.6 Порядку №250, до складу сім'ї включаються чоловік, дружина; рідні, усиновлені діти цих осіб віком до вісімнадцяти років, а також діти, які навчаються за денною формою навчання у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної) та вищої освіти до досягнення двадцяти трьох років і які не мають власних сімей; неодружені повнолітні діти, які визнані особами з інвалідністю з дитинства I та II груп або особами з інвалідністю I групи і проживають разом з батьками; непрацездатні батьки чоловіка та дружини, які проживають разом з ними і перебувають на їх утриманні у зв'язку з відсутністю власних доходів; особа, яка проживає разом з одинокою особою з інвалідністю I групи і здійснює догляд за нею; жінка та чоловік, які проживають однією сім'єю, не перебувають у шлюбі, але мають спільних дітей. При цьому до складу сім'ї включаються незалежно від місця проживання (перебування) або реєстрації діти, які навчаються за денною формою навчання у професійно-технічних, вищих навчальних закладах I-IV рівнів акредитації до досягнення двадцяти трьох років і не мають власних сімей. До складу сім'ї не включаються особи, які перебувають на повному державному утриманні.

Як вбачається з матеріалів справи, до складу сім'ї заявника входять: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини в сумі 860,00грн; чоловік - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, який отримує пенсію по інвалідності ІІІ групи (довічно) в сумі 1452,00грн; донька - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, навчається у школі; донька - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, навчається у школі; донька - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5 (дошкільного віку); син - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6 (дошкільного віку).

Крім того, згідно з посвідченням від 05.05.2016 серії НОМЕР_2, дія якого продовжено до 28.04.2026, сім'я позивача має право на пільги, передбачені законодавством для багатодітних сімей.

До заяви про призначення державної соціальної допомоги позивачем долучено декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, згідно з якою у власності членів сім'ї заявника перебувають: житлові приміщення загальною площею 210,5 кв.м та 50,3 кв.м; легковий транспортний засіб «Opel», 2005 року випуску; земельна ділянка під забудову площею 0,12га; житло в оренду не здає; відсутня можливість отримання доходу від утримання, худоби, птиці, інших тварин; члени сім'ї не працюють без оформлення трудових відносин у встановленому прядку; відсутній дохід від народних промислів; відсутні сільськогосподарська техніка, вантажні автомобілі, мікроавтобуси; відсутні заощадження, що мають документальні підтвердження; відсутні грошові перекази; відсутні інші види додаткових джерел для існування.

Пунктом 10 Порядку №250 визначено, що соціальна допомога не призначається у разі, коли:

працездатні члени малозабезпеченої сім'ї не працюють, не служать, не вчаться за денною формою навчання у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної) та вищої освіти протягом трьох місяців, що передують місяцю звернення за призначенням державної соціальної допомоги (крім осіб, які в установленому порядку визнані безробітними та за інформацією центрів зайнятості не порушують законодавство про зайнятість щодо сприяння своєму працевлаштуванню; осіб, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку або за дітьми, які потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більше ніж до досягнення ними шестирічного віку; осіб, які доглядають за особами з інвалідністю I групи або дітьми з інвалідністю віком до 18 років, за особами з інвалідністю II групи внаслідок психічного розладу, а також за особами, які досягли 80-річного віку; фізичних осіб, які надають соціальні послуги) (абз.2);

під час вибіркового обстеження матеріально-побутових умов сім'ї з'ясовано, що малозабезпечена сім'я має додаткові джерела для існування, не зазначені у декларації про доходи та майно (здача у найм або оренду житлового приміщення (будинку) або його частини; один чи кілька членів сім'ї працюють без оформлення трудових відносин у встановленому порядку; можливість отримання доходу від утримання худоби, птиці, інших тварин; дохід від народних промислів, використання наявної сільськогосподарської техніки, вантажної машини, мікроавтобуса тощо) (абз.3);

у власності чи володінні малозабезпеченої сім'ї є друга квартира (будинок) за умови, що загальна площа житла перевищує 21 кв. метр на одного члена сім'ї та додатково 10,5 кв. метра на сім'ю, чи більше одного автомобіля, транспортного засобу (механізму) (абз.6).

Водночас абз.7 п.10 Порядку №250 передбачено, що за наявності обставин, передбачених в абзацах другому-шостому цього пункту, державна соціальна допомога може бути призначена органом соціального захисту населення на підставі рішень районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій та виконавчих комітетів міських і районних у містах (у разі їх створення) рад або утворених ними комісій у разі, коли:

у складі сім'ї є особа з інвалідністю;

у малозабезпеченій багатодітній сім'ї виховуються троє або більше дітей віком до 18 років (якщо діти навчаються за денною формою навчання у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної) та вищої освіти, але не довше ніж до досягнення ними 23 років);

неможливість отримання будь-яких джерел для існування пов'язана з тривалою хворобою одного та/або кількох членів сім'ї. Рішення про призначення державної соціальної допомоги у таких випадках приймається на підставі обстеження матеріально-побутових умов сім'ї, яка звернулася за призначенням такої допомоги.

Рішення про призначення соціальної допомоги або про відмову в її наданні приймається органом соціального захисту населення протягом десяти календарних днів (ч.7 ст.4 Закону №1768-ІІІ та п.9 Порядку №250).

Рішення про відмову в наданні державної соціальної допомоги має бути вмотивованим і містити роз'яснення порядку його оскарження (ч.9 ст.4 Закону №1768-ІІІ).

Всупереч викладеному, при прийнятті рішення про відмову у призначенні ОСОБА_1 державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім'ї відповідачем не враховано положення абз.7 п.10 Порядку №250, оскільки у складі сім'ї позивача є особа з інвалідністю - чоловік ОСОБА_3, виховуються четверо дітей віком до 18 років, двоє з яких навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх закладах, а двоє дошкільного віку, що дає можливість прийняти рішення про призначення такої допомоги навіть за наявності обставин, передбачених в абзацах 2-6 пункту 10 Порядку №250.

При цьому, відповідачем не надано суду жодного доказу на підтвердження обставин щодо отримання сім'єю заявника доходу від здачі в оренду житла, адже сам факт перебування знайомого сім'ї у житловому приміщенні заявника не може свідчити про здачу такого житла в оренду, а тому таке твердження є лише припущенням відповідача та не може братися судом до уваги в силу вимог статтей 73-76 КАС України.

Крім того, позивачу надіслано лише повідомлення про прийняття рішення щодо відмови у призначенні державної соціальної допомоги, у якому не міститься роз'яснення порядку оскарження такого рішення. Разом з тим, з такого повідомлення вбачається, що рішення щодо відмови у призначенні державної соціальної допомоги прийняте 20.09.2018, тобто поза межами строку, встановленого ч.7 ст.4 Закону №1768-ІІІ та п.9 Порядку №250 (понад місяць).

Стаття 46 Конституції України гарантує, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Стаття 48 Конституції України гарантує, що кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Враховуючи викладене, суд вважає, що приймаючи рішення про відмову у призначенні ОСОБА_1, яка має на утриманні чотирьох дітей до 18 років та чоловіка інваліда, державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім'ї, відповідач поставив сім'ю позивача в умови скрутного матеріального становища, яке унеможливлює нормальне існування людини.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Разом з тим, частина 2 статті 2 КАС України передбачає, що у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Так, перевіряючи відмову суб'єкта владних повноважень відповідно до закріплених у ч.2 ст.2 КАС України критеріям, суд дійшов висновку, що така відмова не відповідає критеріям правомірності, прийнята без урахування всіх обставин справи, оскільки порушує охоронювані законом права, свободи та інтереси сім'ї позивача на отримання державної соціальної допомоги.

Статтею 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист, зокрема, шляхом визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

При цьому, частиною 2 статті 245 КАС України передбачено, що у разі задоволення позову суд може застосувавши інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (п.10).

Згідно з ч.2 ст.9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Враховуючи викладене, суд вважає, що належним способом захисту порушених прав позивача є визнання протиправною та скасування відмови УПСЗН ВК Рівненської міської ради у призначенні ОСОБА_1 державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім'ї, викладеної у формі протоколу від 20.09.2018 №26.

Щодо позовних вимог про зобов'язання УПСЗН ВК Рівненської міської ради призначити та виплатити позивачу соціальну допомогу малозабезпеченій сім'ї, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону №1768-ІІІ, державна соціальна допомога призначається на шість місяців.

Згідно з ч.1 ст.5 Закону №1768-ІІІ, розмір державної соціальної допомоги визначається як різниця між прожитковим мінімумом для сім'ї та її середньомісячним сукупним доходом, який обчислюється за методикою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, але цей розмір не може бути більшим ніж 75 відсотків прожиткового мінімуму для сім'ї.

Частиною 4 статті 5 Закону №1768-ІІІ передбачено, що для кожної дитини (крім дитини-інваліда), яка входить до складу малозабезпеченої сім'ї, рівень забезпечення прожиткового мінімуму збільшується на 10 відсотків, а для кожної дитини-інваліда, яка входить до складу малозабезпеченої сім'ї, для кожної дитини, яка утримується матір'ю (батьком, усиновителем), що не перебуває у шлюбі, і запис про батька (матір) цієї дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться в установленому порядку за вказівкою матері (батька), для кожної дитини, в якої один або обоє батьків є інвалідами I або II групи, - на 20 відсотків.

Розмір державної соціальної допомоги збільшується на кожну дитину віком до 13 років на 250 гривень, на кожну дитину віком від 13 до 18 років - на 500 гривень (ч.6 ст.5 Закону №1768-ІІІ).

Як зазначалося судом рініше, рішення про призначення соціальної допомоги або про відмову в її наданні приймається органом соціального захисту населення протягом десяти календарних днів (ч.7 ст.4 Закону №1768-ІІІ та п.9 Порядку №250).

Таким чином, повноваження визначити право сім'ї на допомогу та прийняти рішення з цього питання належить відповідним органам праці та соціального захисту населення, що є дискреційними повноваженнями такого органу.

Відповідно до рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2, стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов'язує суб'єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні (ч.4 ст.245 КАС України).

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне зобов'язати УПСЗН ВК Рівненської міської ради розглянути заяву ОСОБА_1 від 31.07.2018 щодо призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім'ї з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

Частинами 1, 2 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, суд вважає, що адміністративний позов підлягає до часткового задоволення.

Враховуючи положення ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати відмову Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради у призначенні ОСОБА_1 державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім'ї, викладеної у формі протоколу від 20.09.2018 №26.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради (вул.Соборна, 12, Рівне, 33000; ідентифікаційний код 08195441) розглянути заяву ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний код НОМЕР_1) від 31.07.2018 щодо призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім'ї з урахуванням правової оцінки, наданої судом.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути із суб'єкта владних повноважень - Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради (вул.Соборна, 12, Рівне, 33000; ідентифікаційний код 08195441), за рахунок його бюджетних асигнувань, на користь позивача ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний код НОМЕР_1) судовий збір в сумі 704,80грн (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд (пп.15.5 п.15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Щербаков В.В.