Справа № 400/2772/18
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2019-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2019 р. Категорія 10.3.3м.ОдесаСправа № 400/2772/18
Головуючий в 1 інстанції: Гордієнко Т. О.

час і місце ухвалення: письмове провадження, м. Миколаїв

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Семенюк Г.В.

суддів: Потапчук В.О. , Шляхтицький О.І.

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П'ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування рішення від 12.10.2018 року № 65/5-а та зобов'язання вчинити певні дії, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування рішення від 12.10.2018 року № 65/5-а, мотивуючи його тим, що відповідач протиправно не здійснив перерахунок та виплату пенсії, оскільки згідно з законодавством України йому пенсія повинна була призначатись та виплачуватись у двократному розмірі соціальної пенсії, як дитині-сироті.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2018 року у задоволені позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погодившись з Рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати Рішення суду та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції не врахував, що Позивач, як дитина сирота, має право на отримання пенсії з моменту набуття вказаного статусу до досягнення ним 23-річного віку у двократному розмірі соціальної пенсії.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що позивач з 24.10.2003 року набув статус дитини-сироти. Мати позивача померла 18.08.2003 року, відомості про батька були внесені за вказівкою матері на підставі ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України.

24.10.2003 року Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради №1687 призначено опікуном позивача ОСОБА_3, видано посвідчення №150, в якому зазначено, що померла мати позивача мала статус матері-одиночки.

З 18.08.2003 року ОСОБА_3 призначено пенсію по втраті годувальника на утримання позивача.

Відповідно до Правил опіки та піклування при досягненні позивачем 18 річного віку, а саме з 18.04.2013 року піклування ОСОБА_3 припинено.

19.12.2017 р. позивач звернувся до відповідача із заявою про прийняття рішення щодо перерахунку та виплати недоплаченої йому пенсії, як дитині-сироті у розмірі двократної соціальної пенсії.

17.01.2018 року Відповідач листом №659-Г-01 відмовив позивачу у перерахунку та виплаті пенсії, як дитині-сироті у розмірі двократної соціальної пенсії, посилаючись на відсутність підстав. Разом із листом відповідач надав розрахунок виплаченої пенсії позивачу та зазначив, що розрахунок здійснений за період з 18.08.2003 р. по 31.12.2003 р. у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення», а з 01.01.2014 р. у відповідності до Закону Україна «Про загальнообов'язкове державне страхування».

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 26.09.2018 року по справі № 814/359/18 визнано протиправною бездіяльність Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області щодо розгляду заяви ОСОБА_2 від 19 грудня 2017 року про перерахунок та виплату пенсії; зобов'язано Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області розглянути заяву ОСОБА_2 та прийняти відповідне рішення.

На виконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 26.09.2018 року по справі № 814/359/18 відповідачем 12.10.2018 року прийнято рішення № 65/5-з, яким відмовлено в перерахунку, донарахуванні та виплаті раніше недоплаченої пенсії, як дитині-сироті ОСОБА_2, починаючи з 01.09.2003 по день звернення у розмірі двократної соціальної пенсії, в зв'язку з відсутністю правових підстав такого донарахування, оскільки призначення та виплата пенсії в разі втрати годувальника проводилась з чітким дотриманням норм чинного пенсійного законодавства.

Позивач вважає, такі дії відповідача протиправними та наполягає на тому, що розрахунок його пенсії повинен бути здійснений на підставі норм Закону України «Про пенсійне забезпечення», а саме у двократному розмірі соціальної пенсії, у зв'язку із чим звернувся до суду з відповідним позовом.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що застосування при призначенні та розрахунку позивачу пенсії по втраті годувальника з 18.08.2003 р. по 31.12.2003 р. положень Закону України «Про пенсійне забезпечення», а з 01.01.2004 р. положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» відповідає приписам чинного законодавства, а тому відсутні підстави для задоволення позову. Колегія суддів П'ятого апеляційного адміністративного суду погоджується з означеними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як вибачається з оскаржуваного рішення Відповідача від 12.10.2018 року № 65/5-а з 18.08.2003 року по 31.12.2003 рік ОСОБА_2 отримував пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ. З 01.01.2004 року пенсію було перераховано у відповідності з нормами ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІV.

Відповідно до ст. 44 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсії в разі втрати годувальника призначаються на кожного непрацездатного члена сім'ї в розмірі 30 процентів заробітку годувальника, але не менше соціальної пенсії, встановленої для відповідної категорії непрацездатних. На дітей, які втратили обох батьків (круглих сиріт), а також на дітей померлої одинокої матері пенсія на кожну дитину не може бути меншою від двократного розміру соціальної пенсії. Сім'ям, до складу яких входять діти, які втратили обох батьків (круглі сироти), пенсія обчислюється із загальної суми заробітку обох батьків.

З 01.01.2004 року набрав чинності Закон України № 1058 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по 3 групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частив другій ст. 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому, дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Згідно ч. 1 ст.37 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім'ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім'ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

Дітям-сиротам пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається в розмірах, визначених частиною першою цієї статті, виходячи з розміру пенсії за віком кожного з батьків.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», перерахунок пенсій за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Також, за приписами п. 16 Перехідних положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Крім того, враховуючи, що Закон N 1058-IV, який прийнятий останнім у часі та, як зазначено у його преамбулі, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів ПФУ, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом, а також те, що він чітко визначає, в якій частині застосовується Закон N 1788-XII, пріоритетному застосуванню до відносин, пов'язаних з призначенням і виплатою пенсії у зв'язку з втратою годувальника, підлягає Закон N 1058-IV.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13.01.2015 року по справі № 21-553а14.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що Відповідачем правомірно було застосовано при призначенні та розрахунку позивачу пенсії по втраті годувальника з 18.08.2003 р. по 31.12.2003 р. положення Закону України «Про пенсійне забезпечення», а з 01.01.2004 р. положення Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Аналогічну правову позицію висловлено Ухвалі Вищого адміністративного суду по справі № К/800/39749/15 від 02 лютого 2017 року.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування рішення від 12.10.2018 року № 65/5-а належним чином не обґрунтовані, не підтверджені наявними матеріалами справи та задоволенню не підлягають.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, - залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2018 року по справі № 400/2772/18, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Семенюк Г.В.
Судді Потапчук В.О. Шляхтицький О.І.