Справа № 440/4028/18
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2019-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: С.О. Удовіченко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2019 р. Справа № 440/4028/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Ральченка І.М.,

Суддів: Бершова Г.Є. , Шевцової Н.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11.12.2018 року, повний текст складено 12.12.2018 року, по справі № 440/4028/18

за позовом ОСОБА_1

до Державної екологічної інспекції у Полтавській області

про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнення,

ВСТАНОВИВ:

14.11.2018 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з Державної екологічної інспекції у Полтавській області середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 04 жовтня 2018 року по день постановлення рішення.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 11.12.2018р. відмовлено у задоволенні позову.

Позивач, не погодившись із рішенням суду, подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позов.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що предметом позову є не спір про розмір сум належних працівникові при звільнені, а факт виплати належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України з вини власника. Враховуючи, що судове рішення від 04.10.2018 року було виконано в примусовому порядку, відповідач повинен виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні.

Державна екологічна інспекція у Полтавській області (далі - відповідач) надала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що з 03.01.2012 року ОСОБА_1 працювала в Державній екологічній інспекції у Полтавській області, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 17-18).

30.08.2018 року наказом Державної екологічної інспекції у Полтавській області № 117-о позивача звільнено з посади головного спеціаліста відділу екологічного контролю водних ресурсів та атмосферного повітря - державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Полтавської області з 31.08.2018 року за угодою сторін відповідно до пункту 1 статті 36 Кодексу законів про працю України, статті 86 Закону України "Про державну службу" (а.с. 18).

06 вересня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної екологічної інспекції у Полтавській області про стягнення невиплачених коштів в розмірі 45 859,64 грн. та середнього заробітку за весь час затримки виплати всіх сум під час звільнення, що належать ОСОБА_1, починаючи з 01.09.2018 по день постановлення рішення.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 04.10.2018 року по справі №1640/3123/18 позов задоволено. Стягнуто з Державної екологічної інспекції у Полтавській області на користь ОСОБА_1 заборгованість по виплаті належних позивачу при звільненні сум в розмірі 45859,64 грн. Стягнуто з Державної екологічної інспекції у Полтавській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 28780,66 грн. Рішення набрало законної сили 06.11.2018 року (а.с. 24-25).

16.11.2018 року, 23.11.2018 року Полтавським окружним адміністративним судом видано виконавчі листи по справі №1640/3123/18 (а.с. 13-14).

07.12.2018 року на картковий рахунок ОСОБА_1 перераховано суму заборгованості у розмірі 45859,64 грн. та 28780,66 грн. (а.с. 31).

14.11.2018 року ОСОБА_1, вважаючи, що відповідачем протиправно не здійснено виплату заборгованості по заробітній платі присудженої рішенням Полтавського окружного адміністративного суду 04.10.2018 року по справі №1640/3123/18, звернулася до суду за захистом своїх прав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що на спірні правовідносини не розповсюджуються положення статті 117 КЗпП України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Кодексом законів про працю України (далі КЗпП України).

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Згідно ч. 7 ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Кодекс законів про працю України регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини (ст. 1 КЗпП України).

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно з ч. 2 ст. 116 КЗпП України в разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно ч. 2 ст. 117 КЗпП України при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Меньшакова проти України" від 08 квітня 2010 року передбачено, що компенсація за затримку виплати заробітної плати відповідно до статті 117 КЗпП України може вимагатись лише за період до присудження заборгованості із заробітної плати. З прийняттям судових рішень статей 116, 117 КЗпП України більше не застосовуються, а зобов'язання колишніх роботодавців виплатити заборгованість із заробітної плати та компенсацію замінюється на зобов'язання виконати судові рішення на користь позивача, що не регулюється матеріальними нормами трудового права. Таким чином, немає обґрунтованих підстав стверджувати, що ці положення передбачають право на отримання компенсації за затримку виплати заробітної плати, що мала місце після того, як її сума була встановлена судом.

Зазначена правова позиція відображена у постанові Верховного Суду від 24.01.2018 року по справі № 807/1502/15.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 04.10.2018 року по справі №1640/3123/18 стягнуто на користь ОСОБА_1 заборгованість по виплаті належних їй при звільненні сум в розмірі 45859,64 грн. та стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 28780,66 грн. Вказані виплати проведені відповідачем 07.12.2018 року.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в даному випадку має місце несвоєчасне виконання судового рішення, що унеможливлює застосування до спірних правовідносин ст. 117 КЗпП України.

Зазначене спростовує доводи апеляційної скарги про те, що предметом позову є не спор про розмір сум належних працівникові при звільнені, а факт виплати таких сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України з вини власника, а тому відповідач повинен виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні.

Доводи апелянта про те, що судове рішення від 04.10.2018 року було виконано в примусовому порядку не впливають на висновки суду про відсутність підстав для застосування ст. 117 КЗпП України.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції є законним, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в них повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновок суду щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Статтею 316 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11.12.2018 по справі № 440/4028/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4