Справа № 1640/3086/18
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2019-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2019 р.Справа № 1640/3086/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Григорова А.М. , Шевцової Н.В. ,

за участю секретаря судового засідання Ткаченко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної екологічної інспекції у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22.11.2018 року, головуючий суддя І інстанції: Т.С. Канигіна, м. Полтава, повний текст складено 27.11.18 року по справі № 1640/3086/18

за позовом ОСОБА_1

до Державна екологічна інспекція у Полтавській області

про стягнення заробітної плати,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної екологічної інспекції у Полтавській області про стягнення заробітної плати за серпень 2018 року в розмірі 39600,00 грн.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 22.11.2018р. позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з Державної екологічної інспекції у Полтавській області на користь ОСОБА_1 заборгованість з виплати заробітної плати за серпень 2018 року в розмірі 39600,00 грн з відповідним відрахуванням обовязкових платежів до бюджету та спеціальних фондів. Допущено до негайного виконання рішення суду в частині виплати заробітної плати ОСОБА_1 в межах суми стягнення за один місяць.

Державна екологічна інспекція у Полтавській області , не погодившись з рішенням суду першої інстанції , подала апеляційну скаргу , вважає , що не було враховано, що позивач не є державним службовцем і на нього не поширюється дія Закону України «Про державну службу», не надано оцінка наказам , не зясовано відсутність чи наявність дисциплінарних стягнень . Просить суд апеляційної інстанції скасувати судове рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Позивач в судовому засіданні заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги , просив суд апеляційної інстанції відмовити у її задоволенні, рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22.11.2018р. залишити без змін. Також, вказує , що він не є держслужбовцем .

Представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги та наполягав на їх задоволені.

Заслухавши доповідь судді-доповідача змісту судового рішення, що оскаржується, апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вислухавши пояснення представників сторін, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до наказу Державної екологічної інспекції у Полтавській області від 15.07.2013 № 89-о ОСОБА_1 призначено на посаду завідувача господарством відділу бухгалтерського обліку та фінансової звітності з 15.07.2013 з посадовим окладом згідно зі штатним розписом.

Наказом Державної екологічної інспекції у Полтавській області від 06.08.2018 № 26-0 надано завідувачу господарством відділу організаційно-аналітичного, документального, матеріально-технічного забезпечення і взаємодії з громадськістю та ЗМІ ОСОБА_1 матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі середньомісячної заробітної плати.

Наказом Державної екологічної інспекції у Полтавській області від 29.08.2018 № 27-0 премійовано завідувача господарством відділу організаційно-аналітичного, документального, матеріально-технічного забезпечення і взаємодії з громадськістю та ЗМІ ОСОБА_1 відповідно до його особистого внеску в загальні результати Держекоінспекції у серпні 2018 року .

Відповідно до довідки Державної екологічної інспекції у Полтавській області від 31.08.2018 № 2453/01-14/03-03 заробітна плата ОСОБА_1 за серпень 2018 року становить 39600,00 грн.

Також у довідці Державної екологічної інспекції у Полтавській області від 03.10.2018 № 2584/01-14/03-28 зазначено, що заробітна плата позивача за серпень 2018 року становить 39600,00 грн, яка складається з окладу 3200,00 грн, премії 16000,00 грн, надбавки 1888,00 грн, вислуги 576,00 грн, матеріальної допомоги 17936,00 грн; станом на 03.10.2018 указана заробітна плата позивачу не виплачена.

З огляду на те, що відповідач не виплатив позивачу нараховану заробітну плату за серпень 2018 року, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги , суд першої інстанції виходив з того , що позивач перебуває в трудових відносинах з відповідачем, виконує свої трудові обов'язки, ОСОБА_1 має "виправдані очікування" на отримання заробітної плати за відпрацьований період, а саме: за серпень 2018 року в розмірі 39600,00 грн. , не сплативши заробітну плату у вказаній сумі, відповідач порушив право позивача на отримання винагороди за працю.

Суд першої інстанції дійшов висновку , що правовідносини з приводу яких виник спір є публічно- правовими та підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Кодекс адміністративного судочинства України визначає юрисдикцію та повноваження адміністративних судів, встановлює порядок здійснення судочинства в адміністративних.

Згідно зі ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший субєкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Отже, юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка правильності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державну службу» державна служба це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо: 1) аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів; 2) забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів; 3) забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг; 4) здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства; 5) управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням; 6) управління персоналом державних органів; 7) реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.

Державний службовець це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо повязані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 займає посаду завідувача господарством відділу бухгалтерського обліку та фінансової звітності .

Позивач в судовому засіданні суду апеляційної інстанції підтвердив , що посада, яку він займає , не віднесена до державної служби , Присягу державного службовця він не приймав, ранг державного службовця йому не присвоювався.

Судом апеляційної інстанції встановлено , що посада завідувача господарством відділу бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є посадою державного органу та його апарату, на яку покладено встановлене нормативними актами коло службових повноважень, а робота на ній не належить до службової (публічної) діяльності.

Тобто , посада позивача не відносяться до публічної служби, оскільки не пов'язані з діяльністю на державних політичних посадах, професійною діяльністю суддів, прокурорів, військовою службою, альтернативною (невійськовою) службою, дипломатичною службою, іншою державною службою, службою в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що відносини, які склалися між позивачем та відповідачем, не є публічно-правовими, оскільки спір між позивачем з Державною екологічною інспекцією у Полтавській області виник з приводу стягнення заробітної плати , тобто, з приводу врегулювання трудових відносин між працівником та роботодавцем.

Вказана правова позиція висловлена в постанові Верховного суду від 19 лютого 2018 року у справі №807/1446/15 (К/9901/6639/18).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства

Суд апеляційної інстанції зазначає, що , в даному випадку, відповідач виступає у ролі роботодавця та не здійснює публічно-владних управлінських функцій в розумінні п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України, а спірні дії (невиплата заробітної плати) відповідно не є реалізацією суб'єктом владних повноважень (його посадовою особою) владних управлінських функцій.

Те, що у спірних правовідносинах стороною є Державна екологічна інспекція у Полтавській області суб'єкт владних повноважень, не змінює правову природу спірних правовідносин та не робить спір публічно-правовим, оскільки позивач не проходив публічну службу, а в спірних правовідносинах Державна екологічна інспекція у Полтавській області відносно позивача не виконує функцій суб'єкта владних повноважень, а фактично виконує функції роботодавця , зокрема оплати праці у трудових відносинах.

Колегія суддів дійшла висновку , що даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства та має вирішуватися за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції не повністю встановив фактичні обставини справи та при ухваленні рішення допустив порушення норм матеріального та процесуального права, помилково розглянувши даній спір в порядку адміністративного судочинства.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених статтею 238 цього Кодексу.

У контексті наведеного колегією суддів враховується, що відповідно до абз. 2 ст. 319 КАС України порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19 КАС України, є обовязковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.

З урахуванням наведеного оцінка доводам апеляційної скарги щодо правомірності та підстав оскарження рішення не надавалася.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення із закриттям провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 319, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Полтавській області залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22.11.2018 року по справі № 1640/3086/18 скасувати.

Провадження у справі закрити.

Роз"яснити ОСОБА_1 право звернення з позовом в порядку цивільного судочинства .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_2
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_3 ОСОБА_4
Повний текст постанови складено 01.04.2019 року