Справа № 140/412/19
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2019-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2019 року ЛуцькСправа № 140/412/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

при секретарі Головатій І.В.,

за участі позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до начальника Управління Укртрансбезпеки у Волинській області ОСОБА_3 про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1, позивач) звернувся з позовом до Управління Укртрансбезпеки у Волинській області про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 21.01.2019 №065785 в розмірі 1700 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постановою Управління Укртрансбезпеки у Волинській області від 21.01.2019 №065785 до позивача застосовано адміністративно-господарський штраф в розмірі 1700,00 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого абзацом 3 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт». Позивач вважає оскаржувану постанову незаконною, оскільки адміністративно-господарський штраф за порушення законодавства про автомобільний транспорт може бути застосовано виключно до автомобільних перевізників - субєктів господарювання, яким позивач не є. Також позивач зазначає, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, оскільки його не було завчасно повідомлено про дату та час розгляд справи про застосування щодо нього адміністративно-господарських санкцій. На підставі наведеного позивач просить скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 21.01.2019 №065785 як протиправну.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 25.02.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (виклику) сторін (а.с.1-1а).

У поданому до суду відзиві на позов (а.с.27-33) представник відповідача вимог ОСОБА_1 не визнав, посилаючись на те, що 21.12.2018 під час проведення рейдової перевірки транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення пасажирів та вантажів автомобільним транспортом посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Волинській області встановлено, що о 17 год. 15 хв. у м. Луцьку на території автобусної станції «Луцьк» (АС-1), що знаходиться по вул.Конякіна, був зупинений автомобіль марки Renault Clio Symbol, номерний знак НОМЕР_1. Вказаний транспортний засіб був обладнаний розпізнавальним ліхтарем оранжевого кольору інформаційно-диспетчерської служби «Морячок-Таксі», розташованим на даху автомобіля. В салоні автомобіля перебувало два пасажири. Так, під час перевірки виявлено, що позивач надавав послуги з перевезення пасажирів без наявності ліцензії, відповідальність за вказане правопорушення передбачена абзацом 3 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт». При цьому відповідач вказує на те, що твердження позивача про те, що він не є субєктом господарювання, а тому не є субєктом відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт, є невірним, оскільки Закон України «Про автомобільний транспорт» не ставить у залежність можливість застосування відповідальності від наявності чи відсутності в особи - порушника статусу підприємця. З врахуванням наведеного посилається на правомірність висновків, зроблених при проведенні перевірки, та вважає, що постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу від 21.12.2018 №103926 винесена відповідно до норм діючого законодавства і підстав для визнання її протиправною та скасування немає. Крім того, зазначив, що позивач був належним чином повідомлений про дату розгляду справи. За вказаних підстав представник відповідача просив в задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 28.03.2019 у даній справі замінено первісного відповідача на належного начальника Управління Укртрансбезпеки у Волинській області ОСОБА_3.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, та просив їх задовольнити. Додатково суду пояснив, що в день проведення перевірки він підвозив двох своїх знайомих на автостанцію. Для того, що не платити за вїзд на територію автостанції, він встановив на дах автомобіля ліхтар таксі. Зазначив, що послуг з перевезень на таксі не надавав, ним припинена підприємницька діяльність по наданню вказаних послуг, при цьому надав суду копію постанови Луцького міськрайонного суду від 11.03.2019 у справі №161/1269/19, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.1 ст.164 КУпАП закрите за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти позовних вимог ОСОБА_1 з підстав, викладених у відзиві, просив відмовити в позові. Додатково зазначив, що наявність постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не спростовує факту вчинення ним правопорушення, відповідальність за яке передбачена Законом України «Про автомобільний транспорт».

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Судом встановлено, що 21.12.2018 посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Волинській області відповідно до направлення на рейдову перевірку від 12.12.2018 №011673 (а.с.35) проведена рейдова перевірка транспортних засобів перевізників, про що складено акт від 21.12.2018 №103926 про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом (а.с.36).

У наведеному акті зафіксовано, що 21.12.2018 року о 17 год. 15 хв. на автостанції №1 в м.Луцьку при перевірці легкового автомобіля марки Renault Clio Symbol, номерний знак НОМЕР_1, облаштованого розпізнавальним ліхтарем таксі оранжевого кольору на даху транспортного засобу, який належить ОСОБА_1, останній надавав послуги з перевезення 2-х пасажирів без наявності ліцензії, чим порушив ст.39 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Водій з актом проведення перевірки ознайомлений, однак від пояснень та підпису ОСОБА_1 відмовився, про що зроблено у акті відповідний запис.

29.12.2018 за вих.№3235/21-18 ОСОБА_1 скероване відповідачем повідомлення про те, що розгляд справи про порушення транспортного законодавства відбудеться 21.12.2019 (а.с.47).

Позивач на вказану дату до Управління Укртрансбезпеки у Волинській області прибув, про що свідчить його письмове прохання на звороті акту перевірки про повідомлення та надіслання прийнятого рішення на адресу м.Луцьк, вул.Кравчука 22/116 (а.с.48). Водночас письмових пояснень чи заперечень при розгляді справи ОСОБА_1 не подавав.

На підставі вищевказаного акту перевірки та за наслідками розгляду справи про порушення позивачем законодавства про автомобільний транспорт відповідачем 21.01.2019 винесено постанову №065785 про застосування до ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу в розмірі 1700,00 грн. на підставі абзацу 3 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» (а.с.50).

Надаючи правову оцінку оскаржуваній постанові, суд враховує наступне.

Відповідно до вимог статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами субєктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень, врегульовано Законом України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 №2344-ІІІ (далі Закон №2344-ІІІ).

Статтею 1 Закону №2344-ІІІ визначено, що автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; таксі - легковий автомобіль, обладнаний розпізнавальним ліхтарем оранжевого кольору, який встановлюється на даху автомобіля, діючим таксометром, сигнальним ліхтарем із зеленим та червоним світлом, розташованим у верхньому правому кутку лобового скла, і який має нанесені композиції з квадратів, розташованих у шаховому порядку на дверцятах автомобіля з лівого та правого боків, призначений для надання послуг з перевезення пасажирів та їхнього багажу в індивідуальному порядку.

Відповідно до частини першої статті 35 Закону №2344-ІІІ послуги пасажирського автомобільного транспорту поділяють на послуги з перевезення пасажирів автобусами, на таксі та легковими автомобілями на замовлення.

В силу вимог частини першої статті 39 Закону №2344-ІІІ автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і предявляти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Документи для фізичної особи, що здійснює перевезення пасажирів на таксі: для автомобільного перевізника - ліцензія, інші документи, передбачені законодавством України; для водія таксі - посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, інші документи, передбачені законодавством України (частина шоста статті 39 Закону №2344-ІІІ).

Статтею 5 Закону №2344-ІІІ визначено, що основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Згідно зі статтею 6 цього Закону державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням субєктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі субєкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами визначає Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 (далі - Порядок №1567).

Згідно з Порядком №1567 державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних субєктів господарювання, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) (пункт 4 Порядку №1567).

Державний контроль здійснюється, зокрема, шляхом проведення рейдових перевірок.

Відповідно до пункту 12 Порядку №1567 рейдова перевірка додержання субєктом господарювання вимог, визначених пунктом 15 цього Порядку, здійснюється на підставі щотижневого графіка.

При цьому, за приписами пункту 13 Порядку №1567 графік проведення рейдових перевірок складається та затверджується керівником Укртрансбезпеки або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин.

Порядком №1567 передбачено, що рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших обєктах, що використовуються субєктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту (п. 4 Порядку №1567).

Відповідно до пункту 15 Порядку №1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Правила надання послуг пасажирського автомобільного транспорту затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.1997 року №176 (далі Правила №176).

Ці Правила визначають порядок здійснення перевезень пасажирів та їх багажу автобусами, таксі, легковими автомобілями на замовлення, а також обслуговування пасажирів на автостанціях і є обов'язковими для виконання організаторами регулярних перевезень, замовниками транспортних послуг (далі - замовники послуг), автомобільними перевізниками, автомобільними самозайнятими перевізниками, персоналом автомобільного транспорту, автостанціями та пасажирами.

Згідно з пунктом 86 Правил №176 автомобільний перевізник, автомобільний самозайнятий перевізник, які здійснюють перевезення пасажирів та їх багажу на таксі (далі - послуги таксі), повинен дотримуватися вимог законодавства про автомобільний транспорт та захист прав споживачів. Для надання послуг таксі автомобільні перевізники, автомобільні самозайняті перевізники повинні мати зареєстровані відповідно до законодавства транспортні засоби, відповідну ліцензію і ліцензійну картку на кожний автомобіль, обладнаний відповідно до встановлених технічних вимог.

Аналіз наведених законодавчих положень дає підстави вважати, що відповідачу надано право здійснювати державний контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства щодо перевезення пасажирів, при цьому перевірка відповідачем проведена у повній відповідності до вимог Порядку №1567.

Водночас чинним законодавством передбачено також обовязок автомобільного перевізника чи водія таксі мати і предявляти на вимогу контролюючих органів відповідні документи, що засвідчують його право на здійснення перевезення пасажирів.

З матеріалів перевірки слідує, що в ході рейдової перевірки перевірявся легковий автомобіль марки Renault Clio Symbol, номерний знак НОМЕР_1, що належить ОСОБА_1 та під його керуванням, який був облаштований ліхтарем оранжевого кольору інформаційно-диспетчерської служби «Морячок-Таксі» на даху транспортного засобу, що підтверджується фотокопією транспортного засобу, наданою відповідачем (а.с.37). Про наявність на автомобілі ліхтаря оранжевого кольору на момент перевірки позивач в судовому засіданні не заперечив.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено той факт, що в ході рейдової перевірки перевірялася наявність у водія автомобіля, облаштованого як таксі, усіх документів, які передбачені для автомобільного перевізника на таксі, при цьому водій ОСОБА_1 не предявив ліцензії на право провадження господарської діяльності з перевезень пасажирів на таксі.

Суд критично відноситься до пояснень ОСОБА_1 про те, що він в момент перевірки не здійснював перевезень пасажирів, оскільки припинив таку діяльність, а ліхтар на даху автомобіля розмістив з метою не оплачувати вїзд на територію автостанції. На думку суду, вказані пояснення надані позивачем з метою уникнути відповідальності за виявлене в ході перевірки правопорушення. Крім того, будь-яких пояснень щодо не здійснення перевезень ні в ході перевірки, ні в ході розгляду справи відповідачем ОСОБА_1 не надавав.

Суд не бере також до уваги твердження позивача про те, що його не було повідомлено про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, оскільки останнього було запрошено на розгляд справи 21.01.2019 з 09 по 13 годину, про що свідчить повідомлення від 29.12.2018 №3235/21-18 (а.с.47), і на вказаний розгляд позивач прибув, що ним не заперечувалось у судовому засіданні.

Водночас суд зазначає, що не знайшли свого підтвердження посилання позивача на те, що станом на 18.01.2017 його підприємницька діяльність припинена, а отже він не є субєктом підприємницької діяльності й не є перевізником, до нього не можуть бути застосовані адімінстративно-господарські санкції з огляду на наступне.

Судом встановлено, що на момент проведення перевірки 21.12.2018 у ОСОБА_1 була відсутня ліцензія на перевезення пасажирів у звязку з припиненням підприємницької діяльності, про що свідчить додаток №1 до наказу Державної служби України з безпеки на транспорті від 08.08.2017 №758 «Про прийняття рішення щодо анулювання ліцензій» визначений перелік анульованих ліцензій, зокрема, на право провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів (а.с.43-46).

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відповідно до статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільними перевізниками є також фізичні особи, які здійснюють на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Водночас статтею 29 цього Закону встановлено, що автомобільним перевізником та автомобільним самозайнятим перевізником, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, є субєкти господарювання, які відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надають послуги за договором перевезення пасажирів транспортним засобом, що використовується ними на законних підставах.

Тобто, виходячи з буквального тлумачення змісту вищезазначеної норми Закону, наявність статусу субєкта господарювання є обовязковою ознакою автомобільного перевізника.

Проте відсутність такого статусу не звільняє позивача від відповідальності, оскільки під час розгляду справи судом встановлено, що ним здійснювались пасажирські перевезення на таксі, а частина перша статті 60 Закону України №2344-ІІІ передбачає застосування адміністративно-господарських штрафів за порушення законодавства про автомобільний транспорт саме до автомобільних перевізників, до яких, за визначенням статті 1 цього Закону, належить і ОСОБА_1

Зазначене узгоджується з позицією Вищого адміністративного суду України, відображеною в ухвалі від 24.06.2014 року у справі №К/9991/78086/11.

Водночас суд вважає, що постанова Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.03.2019 у справі №161/1269/19, якою закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.164 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення (а.с.61-62), не має преюдиційного значення для вирішення даного спору з огляду на таке.

В силу вимог частин шостої та сьомої статті 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов'язковою для суду.

Зі змісту постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.03.2019 у справі №161/1269/19 вбачається, що в ході розгляду даної справи суд встановив відсутність перевезення ОСОБА_1 пасажирів з метою отримання доходу, а також того, що така діяльність здійснюється останнім регулярно та постійно, що є обовязковими ознаками для складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Водночас оскаржуваною постановою застосовано до ОСОБА_1 штраф за відсутність ліцензії на здійснення перевезень пасажирів на таксі. При цьому факт відсутності отримання перевізником доходу за перевезення не є обовязковою ознакою для настання відповідальності за встановлене правопорушення, оскільки в силу вимог статті 1 Закону №2344-ІІІ визначено, що автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює перевезення пасажирів, зокрема, і за власний кошт.

З врахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позивачем порушено вимоги статті 39 Закону України №2344-ІІІ, оскільки послуги з перевезення пасажирів на таксі надавались позивачем без оформлення документів, які передбачені статтею 39 Закону №2344-ІІІ, а саме: за відсутності відповідної ліцензії.

Статтею 34 Закону №2344-ІІІ встановлено, що автомобільний перевізник повинен, зокрема, виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.

Абзацом 3 частини першої статті 60 Закону України Закон №2344-ІІІ визначено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Оскільки на момент перевірки у перевізника (позивача) була відсутня ліцензія на перевезення пасажирів та їх багажу на таксі, тому застосування до ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу згідно з оскаржуваною постановою є правомірним.

З врахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що факт перевезення ОСОБА_1 пасажирів без ліцензії на таксі підтверджується належними та допустимими доказами, а тому відповідачем правомірно притягнуто позивача до відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт відповідно до абзацу 3 частини першої статті 60 Закону України №2344-III.

Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач належними та допустимими доказами довів правомірність прийнятого ним рішення, а тому позовні вимоги позивача є необґрунтованими, у звязку з чим у задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про автомобільний транспорт», суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (43000, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2) до начальника Управління Укртрансбезпеки у Волинській області (43020, Волинська обл., м.Луцьк, вул.Звязківців, 1-Б) про визнання протиправною та скасування постанови відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

ОСОБА_4Плахтій

Повне судове рішення складено 02 квітня 2019 року.