Справа № 826/4127/18
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2019-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/4127/18 Суддя (судді) суду 1-ї інстанції:
ПОСТАНОВА

Іменем України

01 квітня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Сорочка Є.О.,

суддів Літвіної Н.М.,

Федотова І.В.,

за участю секретаря с/з Грисюк Г.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2018 року, що прийнята у місті Києві, у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову Нацкомфінпослуг від 30.11.2017 №1235/1970/13-4/14П про застосування штрафної санкції за порушення, вчинені на ринку фінансових послуг.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2018 року позов задоволено.

Відповідач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що оскаржувана постанова про застосування штрафної санкції є правомірною, обґрунтованою та не підлягає скасуванню.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що Нацкомфінпослуг розглядало скаргу ОСОБА_5 від 18.03.2017 щодо невиконання ПАТ «Київський страховий дім» зобов'язань за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та порушення вимог законодавства про фінансові послуги у зв'язку з протиправною відмовою ПАТ «Київський страховий дім» у виплаті йому страхового відшкодування.

За результатами розгляду вищевказаної скарги Нацкомфінпослуг дійшла висновку про протиправну відмову ПАТ «Київський страховий дім» щодо виплати ОСОБА_5 страхового відшкодування.

Розпорядженням від 25.05.2017 №2006 «Про застосування заходу впливу до Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» Нацкомфінпослуг зобов'язала ПАТ «Київський страховий дім» усунути порушення законодавства про фінансові послуги та повідомити Нацкомфінпослуг про усунення порушення з наданням підтверджуючих документів у термін включно до 16.06.2017.

Не погоджуючись із указаним розпорядженням позивач оскаржив його до суду, про що листом від 14.06.2017 повідомив відповідача, звернувшись також із проханням зупинити виконання розпорядження.

Ухвалою Оружного адміністративного суду міста Києва від 16.06.2017 відкрито провадження в адміністративній справі №826/7710/17 за позовом ПАТ «Київський страховий дім» до Нацкомфінпослуг про визнання протиправним і скасування розпорядження від 25.05.2017 №2006 (рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 грудня 2018 року, яка набрала законної сили 22.01.2019, у справі №826/7710/17 у задоволенні позову відмовлено).

Посадовими особами Нацкомфінпослуг 29.06.2017 складено акт № 1255/13-4/14, яким встановлено, що на дату його складення ПАТ «Київський страховий дім» не надано документів, що підтверджують виконання вимог розпорядження від 25.05.2017 №2006, що є порушенням вимог законодавства про фінансові послуги, а саме пункту 5.9 розділу V Положення про застосування Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги, затвердженого розпорядженням Нацкомфінпослуг від 20.11.2012 №2319, згідно з яким рішення Нацкомфінпослуг про застосування заходів впливу після набрання ними чинності є обов'язковими для виконання учасниками ринку фінансових послуг.

На підставі указаного акта Нацкомфінпослуг прийнято постанову від 17.07.2017 №1235/1970/13-4/14/П, про застосування до ПАТ «Київський страховий дім» штрафної санкції в розмірі 1 700 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.04.2018 у справі №826/10282/17, яка набрала законної сили 22.05.2018, ПАТ «Київський страховий дім» відмовлено у задоволенні позову про визнання протиправною і скасування постанови Нацкомфінпслуг від 17.07.2017 №1235/1970/13-4/14/П.

Нацкомфінпослуг 30.08.2017 повторно склало акт про правопорушення на ринку фінансових послуг ПАТ «Київський страховий дім» від 30.08.2017 №1688/13-4/14 у зв'язку з невиконанням розпорядження від 25.05.2017 №2006.

Постановою від 19.09.2017 №1038/1688/13-4/14П Нацкомфінпослуг застосувало до позивача штрафну санкцію в розмірі 3 400 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.02.2018 зупинено провадження у справі №826/13425/17 за позовом ПАТ «Київський страховий дім» до Нацкомфінпослуг про визнання протиправною і скасування постанови від 19.09.2017 №1038/1688/13-4/14П до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 826/7710/17.

Відповідачем 02.11.2017 втретє складено акт про правопорушення на ринку фінансових послуг від 02.11.2017 №1970/13-4/14 у зв'язку з невиконанням ПАТ «Київський страховий дім» розпорядження Нацкомфінпослуг від 25.05.2017 №2006.

Листом від 06.11.2017 №8033/13-8 Нацкомфінпослуг повідомила ПАТ «Київський страховий дім» про призначення до розгляду на 23.11.2017 справи про правопорушення, вчинені на ринку фінансових послуг.

У подальшому листом Нацкомфінпослуг від 23.11.2017 №8443/13-8 позивача повідомлено про перенесення розгляду справи на 30.11.2017.

Для вирішення під час розгляду справи про правопорушення позивач звернувся до Нацкомфінпослуг з клопотанням від 22.11.2017 №2772, в якому просив зупинити виконання розпорядження від 25.05.2017 №2006 та зупинити провадження у справі про правопорушення, обґрунтовуючи тим, що згадане розпорядження оскаржене до Окружного адміністративного суду міста Києва, який у письмовому провадженні розглядає справу №826/7710/17 про визнання розпорядження протиправним і скасування, а також повідомив, що постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 25.10.2017 у справі №61/25071/17 відмовлено у задоволенні позовної заяви ОСОБА_5 до ПАТ «Київський страховий дім» про стягнення майнової шкоди.

За результатами розгляду 30.11.2017 справи про правопорушення Нацкомфінпослуг прийнято постанову від 30.11.2017 №1235/1970/13-4/14/П про застосування до позивача штрафу в розмірі 6 800 грн., в обґрунтування якої, зокрема, заначено, що на засіданні Нацкомфінпослуг не прийнято рішення про зупинення провадження у справі про правопорушення.

Не погодившись з таким рішенням, вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що при прийнятті постанови від 30.11.2017 №1235/1970/13-4/14П відповідач діяв необґрунтовано та нерозсудливо, оскільки без викладення будь-яких мотивів відмовив у задоволенні клопотання позивача про зупинення провадження в справі про правопорушення, а також безпідставно не вирішив клопотання про зупинення виконання розпорядження Нацкомфінпослуг від 25.05.2017 №2006.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

Загальні правові засади у сфері надання фінансових послуг, здійснення регулятивних та наглядових функцій за діяльністю з надання фінансових послуг встановлені Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12 липня 2001 року № 2664-III (далі - Закон № 2664-III).

Згідно з п.п. 10, 12 ч. 1 ст. 28 №2664-III, Нацкомфінпослуг, у межах своєї компетенції: у разі порушення законодавства про фінансові послуги, нормативно-правових актів національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, застосовує заходи впливу та накладає адміністративні стягнення; надсилає фінансовим установам та саморегулівним організаціям обов'язкові до виконання розпорядження про усунення порушень законодавства про фінансові послуги та вимагає надання необхідних документів.

Статтею 39 Закону № 2664-ІІІ передбачено, що у разі порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг, національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, застосовує заходи впливу відповідно до закону.

При цьому Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, обирає та застосовує заходи впливу на основі аналізу даних та інформації стосовно порушення, враховуючи наслідки порушення та наслідки застосування таких заходів.

Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, може застосовувати, серед іншого, такі заходи впливу як зобов'язати порушника вжити заходів для усунення порушення та/або вжити заходів для усунення причин, що сприяли вчиненню порушення; накладати штрафи в розмірах, передбачених ст. 41 та 43 цього Закону (п. 1, 3 ч. 1 ст. 40 Закону № 2664-ІІІ).

Розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 20 листопада 2012 року № 2319, що зареєстроване в Міністерстві юстиції України 18 грудня 2012 року за № 2112/22424, затверджено Положення про застосування Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги (далі - Положення № 2319).

Положення № 2319 містить аналогічні норми щодо застосування заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги.

Згідно з пунктом 1.5. розділу I Положення № 2319 Нацкомфінпослуг як колегіальний орган або уповноважені особи Нацкомфінпослуг обирають і застосовують заходи впливу на основі аналізу даних та інформації стосовно порушення законодавства про фінансові послуги, враховуючи наслідки порушення та застосування таких заходів.

Рішення у справі про правопорушення повинно бути законним та обґрунтованим.

Рішення повинно ґрунтуватися лише на тих доказах, які були досліджені під час розгляду справи про правопорушення.

Згідно з абз. 1 пункту 2.4 Положення №2319 рішення про накладення штрафної санкції (штрафу) на особу за правопорушення, вчинені на ринку фінансових послуг, приймається у вигляді постанови уповноваженої особи Нацкомфінпослуг.

Відповідно до ст. 41 Закону № 2664-ІІІ Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, застосовує до учасників ринків фінансових послуг (крім споживачів фінансових послуг) штрафні санкції за:

1) провадження діяльності на ринках фінансових послуг, для якої законом встановлені вимоги щодо одержання ліцензії та/або реєстрації, без відповідної ліцензії та/або реєстрації - у розмірі від 1000 до 10000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

2) неподання, несвоєчасне подання або подання завідомо недостовірної інформації - у розмірі від 100 до 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

3) ухилення від виконання або несвоєчасне виконання розпорядження, рішення національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, про усунення порушення щодо надання фінансових послуг - у розмірі від 100 до 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувану постанову відповідачем винесено на підставі порушення пункту 5.9 Положення № 2319, тобто за невиконання розпорядження від 25.05.2017 №2006.

Відповідно до пункту 2.2 Положення № 2319 рішення про зобов'язання порушника вжити заходів для усунення порушення оформляється письмовим розпорядженням (приписом) Нацкомфінпослуг. Метою застосування даного заходу впливу є усунення особою у визначений у розпорядженні (приписі) строк виявлених порушень законодавства про фінансові послуги.

Невиконання вимог письмового розпорядження (припису) є підставою для застосування інших заходів впливу у визначених законом випадках.

Згідно з п. 4.25 Положення № 2319, застосування заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги не звільняє особу від обов'язку припинити порушення (пункт).

У разі несплати штрафу особою в добровільному порядку у строк, передбачений постановою, він стягується Нацкомфінпослуг у судовому порядку (абз. 3 п. 2.4 Положення № 2319).

При цьому, відповідно до абз. 7 п. 2.4 Положення № 2319, якщо до особи застосований захід впливу у вигляді штрафної санкції (штрафу) за правопорушення, вчинені на ринках фінансових послуг, і цією особою сплачено штраф, але правопорушення, за яке застосовано штрафну санкцію (штраф), не усунено, то до такої особи може бути застосований захід впливу, передбачений п.п. 1 п. 2.1 цього розділу.

Підпунктом 1 п. 2.1 розділу ІІ Положення № 2319 передбачено, що Нацкомфінпослуг може застосовувати такий захід впливу, такий як: зобов'язання порушника вжити заходів для усунення порушення, який, у свою чергу, згідно з пунктом 2.2. Положення оформляється письмовим розпорядженням (приписом) Нацкомфінпослуг.

З огляду на вищезазначене правове регулювання вбачається, що відповідач наділений правом повторного застосування до порушника заходу впливу шляхом зобов'язання його вжити заходів для усунення порушення, що оформлюється розпорядженням, лише у разі оплати порушником штрафу та не усунення правопорушення, за яке застосовано штрафну санкцію (штраф).

Разом з тим, Закон № 2664-III не передбачає повторного застосування штрафної санкції за невиконання одного і того ж розпорядження.

Однак, відповідачем, всупереч вищевказаних положень, постановою від 30.11.2017 №1235/1970/13-4/14П повторно застосовано відносно позивача штрафні санкції за невиконання розпорядження від 25.05.2017 №2006, які вже застосовувалися постановами відповідача від 17.07.2017 №1235/1970/13-4/14/П (у задоволенні позову про скасування якої відмовлено), від 19.09.2017 №1038/1688/13-4/14П (яку скасовано в судовому порядку).

Тобто, з матеріалів справи вбачається, що за порушення вимог пункт 5.9 Положення № 2319, а саме за невиконання розпорядження відповідача від 25.05.2017 №2006, позивач вже притягувався до відповідальності у вигляді застосування штрафної санкції, тобто оспорюваною постановою за одне й те саме правопорушення до позивача черговий раз застосовано штрафні санкції.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Матеріали справи не містять доказів сплати позивачем штрафу, втім як і доказів винесення відповідачем розпорядження про застосування до позивача заходу впливу передбаченого підпунктом 1 пункту 2.1 Положення № 2319, а саме: зобов'язати порушника вжити заходів для усунення порушення.

З огляду на зазначені вище обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач не мав права застосовувати штраф за одне і те саме правопорушення, а тому постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 30.11.2017 №1235/1970/13-4/14П про накладення штрафної санкції (штрафу) на ПрАТ «Київський страховий дім» за правопорушення, вчинене на ринку фінансових послуг винесено із порушеннями вимог статті 61 Конституції України, Закону № 2464-ІІІ а також приписів Положення № 2319, а тому є протиправною та підлягає скасуванню.

Аналогічну правову позицію щодо застосування норм права у подібних правовідносинах висловив Верховний Суд у постановах Верховного Суду від 05 березня 2019 року у справі №826/10890/16, від 21 червня 2018 року у справі № 826/15547/16, від 17 жовтня 2018 року у справі № 826/5973/17.

Відповідно до частини п'ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Колегія суддів також підтримує мотиви суду першої інстанції про те, що Нацкомфінпослуг під час розгляду справи про правопорушення 30.11.2017 безпідставно не розглянув і не вирішив клопотання про зупинення виконання розпорядження від 25.05.2017 №2006, яке подавалося позивачем.

Так, відповідно до пункту 4.19 Положення №2319 провадження у справі про правопорушення може бути зупинено, зокрема, якщо справу про правопорушення неможливо розглянути до вирішення пов'язаної з нею справи, що розглядається в суді, - до набрання рішенням суду в такій справі законної сили.

Таким чином, зупинення провадження у справі про правопорушення є правом, а не обов'язком відповідача. Водночас, реалізація відповідачем такого права відповідно до вимог частини другої статті 2 КАС має здійснюватися обґрунтовано та розсудливо, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Проте, як вірно вказано судом першої інстанції, оскаржувана постанова, окрім ствердження відповідачем про неприйняття рішення про зупинення провадження у справі про правопорушення, не містить жодного обґрунтування мотивів неприйняття такого рішення, а інформація про розгляд клопотання позивача щодо зупинення провадження у постанові відсутня.

Наведене додатково свідчить про неправомірність оскаржуваної постанови відповідача.

Посилання в апеляційній скарзі щодо суті порушень, які позивача зобов'язано усунути у відповідному розпорядженні, колегія суддів відхиляє, оскільки у даному випадку має місце протиправне повторне притягнення до відповідальності за одне і теж саме порушення.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про задоволення позову.

Відповідно до пункту 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов'язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 КАС.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 34, 243, 311, 316, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2018 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених пунктом другим частини п'ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. В інших випадках постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя-доповідач Є.О. Сорочко

Суддя Н.М. Літвіна

Суддя І.В. Федотов