Справа № 813/2719/13-а
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2019-03-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

29 березня 2019 року

Київ

справа №813/2719/13-а

адміністративне провадження №К/9901/31200/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Олендера І.Я.,

суддів: Гончарової І.А., Ханової Р.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Галицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2013 року (суддя - Мричко Н.І.) та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2016 року (судді: Заверуха О.Б. (головуючий), Гінда О.М., Ніколін В.В.) у справі №813/2719/13-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Екотеп» до Галицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

У С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Екотеп» (далі - позивач, ТОВ «Екотеп») звернулось до суду з позовом до Галицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області (далі - відповідач, контролюючий орган) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №, № від 21.03.2013.

2. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що висновки відповідача про порушення вимог податкового законодавства є необґрунтованими, оскільки підприємством у відповідності до вимог чинного законодавства і на підставі належним чином оформлених первинних бухгалтерських документів та податкових накладних сформовано податковий кредит. Зокрема, позивач стверджує про реальність господарських операцій із його контрагентами ТОВ «Нові технології ТВП» та ТОВ «Фінанс пан Трейд», що засвідчується наявними у товариства належним чином складеними первинними документами та які були надані податковому органу під час перевірки. Натомість, висновки контролюючого органу про відсутність у позивача правових підстав для формування податкового кредиту ґрунтуються лише на припущеннях.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2016 року задоволено адміністративний позов. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення винесені №, № від 21.03.2013.

4. Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, задовольняючи позовні вимоги та скасовуючи спірні податкові повідомлення-рішення виходив з того, що матеріалами справи підтверджується реальне здійснення господарської операції з придбання товару в межах звичайної господарської діяльності суб'єктів господарювання, оплата вартості товару, правомірність формування даних податкового обліку на підставі первинних та інших документів бухгалтерського та податкового обліку, які відповідають вимогам закону.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

5. Не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, контролюючий орган подав касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судами норм матеріального права, просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2016 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «Екотеп».

6. Касаційний розгляд справи проведено у попередньому судовому засіданні, відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

7. Судами попередніх інстанцій встановлено, що уповноваженими особами контролюючого органу проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Екотеп» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаєморозрахунках з ТОВ «Видавничий дім «Укрпол» за червень 2012 року, ТОВ «Нові Технології ТВП» за червень 2012 року, ТОВ «Фінанс пан Трейд» за травень 2012 року, а також документального підтвердження використання у власній господарській діяльності товарів (робіт, послуг) або подальшої реалізації цих товарів (робіт, послуг) від вищезазначених контрагентів, про що складено акт від №200/22-20/19332414 від 11.03.2013, яким встановлено порушення позивачем вимог п. 198.2, п. 198.3 ст. 198, п. 200.1 ст. 200, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України), у результаті чого, занижено податок на додану вартість на суму 162 339,00 грн.

За результатами перевірки контролюючим органом прийнято податкові повідомлення-рішення від 21.03.2013 №, згідно з яким ТОВ «Екотеп» збільшено суму грошового зобов'язання по податку на додану вартість на суму 243 508,00 грн, в тому числі за основним платежем - 162 339,00 грн, за штрафними санкціями - 81 169,00 грн, а також № , яким застосовано до позивача штраф у розмірі 510,00 грн за ненадання документів фінансово-господарської діяльності до перевірки.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ТОВ «Екотеп» зареєстровано виконавчим комітетом Львівської міської ради 15.05.1993, що підтверджено свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серії А 00 №382669, номер запису в ЄДР про державну реєстрацію № 1 009404.

У відповідності до довідки головного управління статистики у Львівській області - одним із основних видів діяльності ТОВ «Екотеп» є оптова торгівля іншими непродовольчими товарами споживчого призначення.

ТОВ «Екотеп» взято на облік у ДПІ у Галицькому районі м. Львова з 01.07.2001 за №10184 та зареєстровано платником податку на додану вартість відповідно до свідоцтва про реєстрацію платником ПДВ №17845801 від 10.10.2002.

Судами встановлено, що у перевіряємий період позивач здійснював господарські операції щодо придбання товарів у ТОВ «Нові Технології ТВП» в червні-липні 2012 року та ТОВ «Фінанс пан Трейд» у травні 2012 року.

На підставі договору поставки ТОВ «Фінанс пан Трейд» (Продавець) передав у власність позивачу товари друкарського призначення (офсетні пластини, губки, змивка, лаки, фарби, фольга, проявники) на загальну суму 263 292,87 грн, в т.ч. ПДВ 43 882,15 грн.

На підтвердження фактичного виконання вказаних господарських операцій у матеріалах справи містяться копії видаткових накладних та податкових накладних. Приймання товарів здійснювалось працівником ТОВ «Екотеп» на підставі виданих довіреностей на приймання товарно-матеріальних цінностей №148 від 03.05.2012 та №149 від 03.05.2012, про що свідчать копії аркушів з журналу реєстрації довіреностей та підпис у видаткових накладних. Отримані товари зберігались в орендованому складському приміщенні ТОВ «Екотеп» за адресою: м. Львів, вул. П'ясецького, 12, якими ТОВ «Екотеп» користується на підставі договорів оренди №0911-12 від 06.09.2011.

Крім того, товар доставлявся до складських приміщень ТОВ «Екотеп» за рахунок (засобами) Продавця - ТОВ «Фінанс пан Трейд», у зв'язку з чим, У ТОВ «Екотеп» не зберігалися товарно-транспортні накладні, на підставі яких ТОВ «Фінанс пан Трейд» здійснювало поставку товару.

Судами встановлено, що в подальшому, придбані у ТОВ «Фінанс пан Трейд» товари були використані у господарській діяльності ТОВ «Екотеп» шляхом їх реалізації кінцевим споживачам.

29 серпня 2012 року згідно платіжного доручення №5518, ТОВ «Екотеп» було перераховано на поточний рахунок ТОВ "Фінанс пан Трейд" 48 000,00 грн.

03 вересня 2012 року між ТОВ "Фінанс пан Трейд" та ТОВ "ТПК Груп" було укладено договір про заміну кредитора (відступлення права вимоги) №09/12-01 у зобов'язаннях ТОВ "Екотеп" перед ТОВ "Фінанс пан Трейд". Згідно укладеного договору ТОВ "ТПК Груп" набуло право замість ТОВ "Фінанс пан Трейд" вимагати від ТОВ "Екотеп" належного виконання зобов'язань по оплаті заборгованості за продукцію згідно акту звірки між ТОВ "Екотеп" та ТОВ "Фінанс пан Трейд" на загальну суму 215 292,87 грн. Отже, на момент здійснення Відповідачем перевірки у ТОВ "Екотеп" відсутні грошові зобов'язання перед ТОВ "Фінанс пан Трейд" по оплаті товарів, отриманих за накладними № 25/05-02 від 26.05.2012, № 26/05-03 від 26.05.2012.

Крім того, у перевіряємий період позивач здійснював господарські операції з від ТОВ "Нові технології ТВП" щодо поставки товарів друкарського призначення (офсетні пластини, плівки, проявники, закріплювачі, фарби, фольгу, змивку, лак) на загальну суму 710 738,82 грн, в т.ч. ПДВ 118 456,47 грн, про фактичне виконання яких свідчать наявні у матеріалах справи копії видаткових накладних, рахунків, податкових накладних.

Приймання товарів здійснювалось працівником ТОВ «Екотеп» на підставі виданих довіреностей на приймання товарно-матеріальних цінностей №№180,181 від 01.06.2012, №205 від 02.07.2012, про що свідчать копії аркушів з журналу реєстрації довіреностей та підпис у видаткових накладних. Отримані товари ТОВ «Екотеп» складувалися в орендованому складському приміщенні ТзОВ «Екотеп» за адресою: м.Львів, вул. П'ясецького, 12.

Згідно попередньо досягнутої домовленості між сторонами, товар доставлявся до складських приміщень ТОВ «Екотеп» за рахунок (засобами) Продавця - ТОВ «Нові технології ТВП».

14 вересня 2012 року між ТОВ "Нові технології ТВП" та ТОВ "ТПК Груп" укладено договір №09/12-06 про заміну кредитора (відступлення права вимоги) у зобов'язаннях ТОВ "Екотеп" перед ТОВ "Нові технології ТВП". Згідно укладеного договору ТОВ "ТПК Груп" набуло право замість ТОВ "Нові технології ТВП" вимагати від ТОВ "Екотеп" належного виконання зобов'язань по оплаті заборгованості за продукцію на загальну суму 1581278,26 грн. На момент здійснення Відповідачем перевірки у ТОВ "Екотеп" були відсутні грошові зобов'язання перед ТОВ "Нові технології ТВП" по оплаті товарів, отриманих за накладними №27/06-22 від 27.06.2012, № 27/06-21 від 27.06.2012, № 31/07-51 від 31.07.2012.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

8. У доводах касаційної скарги відповідач цитує норми матеріального та права, перелічує порушення, які на його думку допущено позивачем, та висновки, що зазначені в акті перевірки, вказує на неврахування судами доводів контролюючого органу про те, що позивачем на підтвердження фактичного виконання господарських відносин не надано ні до перевірки, ні до матеріалів справи договорів поставки товарів, сертифікатів якості продукції, документів складського обліку, документів, які підтверджують факт транспортування товару та платіжних документів. Крім того, контролюючий орган посилається на наявність вироку у справі №464/1102/16, яким визнано винним керівника ТОВ «Фінанс пан Трейд» у вчиненні злочину передбаченого ч.27 ст.27 та ч.1 ст.205 КК України.

9. Позивачем подано заперечення на касаційну скаргу, в якому просить касаційну скаргу контролюючого органу залишити без задоволення, а судові рішення першої та апеляційної інстанцій - без змін, з посиланням на необґрунтованість такої скарги, з огляду на відсутність у діях позивача протиправного діяння, що призвело до неналежного виконання вимог податкового законодавства.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

10. Податковий кодекс України

10.1. Пункт 44.1 статті 44.

Для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, реєстрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

10.2. Пункт 198.3 статті 198.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

10.3. Пункт 198.6 статті 198.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

11. Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»:

11.1. Стаття 1.

11.1.1. Господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

11.1.2. Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

11.2. Частина 1 статті 9.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

11.3. Частина 2 статті 9.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

12. Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

13. Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

14. Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування об'єкта оподаткування податком на прибуток, витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагентів та злагодженість дій між ними.

15. При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, необхідно враховувати, що відповідно до вимог ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України обов'язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб'єктом владних повноважень покладається на суб'єкта владних повноважень.

Проте у разі надання контролюючим органом доказів, які і свідчать, що платником податків не було відображено у податковому обліку та задекларовано отриманий прибуток, або документи, на підставі яких платник податків задекларував свої податкові зобов'язання, у тому числі сформував податковий кредит, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції

16. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України).

17. У ході розгляду справи судами першої та апеляційної інстанції було надано належну оцінку доказам, наданих позивачем та зібраних судами на підставі та у відповідності до вимог Кодексу адміністративного судочинства України та іншим обставинами, що спростовують позицію контролюючого органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства щодо формування податкового кредиту. Зокрема, судами досліджено первинні документи, які згідно з пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, є підставою для податкового обліку та які містять відомості, що у повній мірі відображають суть господарських операцій та підтверджують їх фактичне здійснення.

18. Судами правомірно відхилено посилання контролюючого органу на висновки викладені в акті про неможливість проведення зустрічної звірки контрагентів зважаючи на те, що оскільки будь - яка податкова інформація, що наявна в інформаційно - аналітичних базах відносно контрагентів суб'єкта господарювання по ланцюгах постачання, а також податкова інформація надана іншими контролюючими органами, в тому числі і складена з причин неможливості проведення документальних перевірок, носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону. Зокрема посилання контролюючого органу на наявність акту про неможливість проведення зустрічної звірки контрагента, як критерій оцінки реальності господарських операцій, є безпідставними оскільки, під час складення акту про неможливість проведення звірки будь - які первинні документи платника податків не використовувались та не аналізувались, а отже оформлення вказаного акту з відображенням в ньому окремих відомостей, не відповідають критерію юридичної значимості, а отже не є належним доказом в розумінні процесуального Закону.

19. Податковим органом не доведено, що позивач та його контрагенти при укладанні вказаних угод мали умисел на її укладання з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави та суспільства; намірів їх на ухилення від оподаткування, безтоварність операції, неможливість її вчинення в силу відсутності основних засобів,

20. Обґрунтовано суди не взяли до уваги і посилання контролюючого органу на відсутність у позивача товарно-транспортних накладних на отриманий від контрагентів товар, оскільки, відсутність транспортних документів на перевезення товарно-матеріальних цінностей з наслідками формування бази оподаткування податком на додану вартість не є обов'язковими при оподаткуванні операцій за договорами купівлі - продажу чи поставки, вони є обов'язковими при оподаткуванні операцій за договорами саме перевезення, а отже відсутність у позивача товарно-транспортних накладних не може бути самостійним доказом безтоварності господарських операцій проведених з контрагентами, натомість факт передання товару позивачеві та, відповідно, набуття права власності на нього, підтверджується належно оформленими видатковими накладними, які наявні в матеріалах справи.

21. Як вбачається з акту перевірки, підставою для висновку контролюючого органу щодо відсутності фактичного здійснення господарських операцій між позивачем та контрагентами стала інформація, викладена в акті про неможливість проведення зустрічної звірки контрагентів позивача, а отже, в основу оскаржуваного рішення було покладено ряд доказів, до кола яких не було включено письмові докази про наявність кримінального провадження чи докази здобуті в ході досудового розслідування, які отримані в порядку передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, а також наявність вироку у кримінальній справі, який би звільняв відповідача від обов'язку доказування, що визначено статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України.

Докази на які може посилатися відповідач повинні відповідати вимогам належності на допустимості в розумінні КАС України, крім того, контролюючий орган повинен довести, що такі отримано ним у розпорядження в порядку визначеному Кримінальним процесуальним кодексом України.

Відповідно до процесуального закону (чинного на час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанції), а саме ч. 1 ст. 72 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а згідно вимог ч. 2 ст. 72 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як зазначено вище, вказані обставини не лягли в основу прийнятого рішення та на підтвердження таких під час проведення перевірки не було зібрано податковим органом доказів, більш того у своїх запереченнях на позов та у суді першої інстанції відповідач не заявляв про вказані обставини та не надавав доказів інсування таких.

Отже, під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідачем не зазначено про фактичні дані, про які згадувалось вище, відповідачем не надано відповідних доказів, на підставі яких суд міг встановити такі фактичні дані, перевірити та оцінити їх, крім того останній не клопотав перед судом про їх витребування.

Аналогічно діяв відповідач і на стадії апеляційного розгляду, оскільки у доводах апеляційної скарги про ці обставини не зазначав та доказів не подавав. В судовому засіданні пояснення подавав на підставі доводів апеляційної скарги.

Оскільки, відповідно до приписів ч. 4 ст. 71 КАС України, та з огляду на те, що відповідач про вказані фактичні дані не заявляв та не повідомляв про неможливість самостійного надання доказів на їх підтвердження, та вважав що подав всі наявні у нього докази, суди попередніх інстанції правильно керувались наявними доказами, що подавались до розгляду сторонами, які були достатніми для правильного вирішення справи по суті.

Оцінюючи доводи касаційної скарги, колегія суддів з огляду на приписи процесуального закону, вважає такими, що підлягають відхиленню посилання контролюючого органу на наявність вироку у кримінальній справі відносно контрагента позивача, зважаючи на те, що такі докази не були покладені контролюючим органом в основу оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, не були зазначені відповідачем як доводи ні у запереченнях на позов, ні у апеляційній скарзі при розгляді даної справи судами попередніх інстанцій.

Судами попередніх інстанцій в повній мірі встановлено фактичні обставини справи, детально досліджено господарські операції позивача з вищезазначеними контрагентами, за якими позивачем було сформовано податковий кредит, надано об'єктивний та обґрунтований їх аналіз з урахуванням доводів наведених контролюючим органом як в акті перевірки так і апеляційній скарзі, у зв'язку з чим, відсутні підстави вважати, що обставини справи встановлено не повно чи неправильно, а отже і наведені скаржником доводи в касаційній скарзі щодо цього не спростовують правильних по суті висновків судів попередніх інстанцій.

Судами в повній мірі дотримано принцип офіційного з'ясування всіх обставин справи.

При цьому, суд зазначає, що вказані обставини та докази на їх підтвердження, зокрема щодо вироку в кримінальній справі і на які посилається відповідач, можуть свідчити про наявність нововиявлених обставин, та, з огляду на принцип правової визначеності, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваних рішень, а можуть бути підставою для звернення до суду щодо перегляду таких в іншому процесуальному порядку.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

22. Враховуючи встановлені обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що позивач має та надав суду відповідні докази, належно оформлені первинні документи, які в сукупності свідчать про факт вчинення господарських операцій, довів їх належність та допустимість і переколнливість перед судом, натомість доводи контролюючого органу не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

23. Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, враховуючи норми Податкового кодексу України дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень, суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судових рішень, а тому касаційну скаргу Галицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2016 року слід залишити без задоволення.

24. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

25. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій (частина перша ст. 350 Кодексу адміністративного судочинства України).

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Галицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2016 року у справі №813/2719/13-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

І.Я.Олендер

І.А. Гончарова

Р.Ф. Ханова ,

Судді Верховного Суду