Справа № 0240/2459/18-а
Суддя: Комар Павло Анатолійович
Дата ухвалення: 2019-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

27 березня 2019 р. Справа № 0240/2459/18-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комара П.А., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у місті Вінниці про призначення пенсії на пільгових умовах

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці про призначення пенсії на пільгових умовах.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що 11.01.2017 звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниця з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по списку №2, згідно п. б ст. 13 ЗУ „Про пенсійне забезпечення.

Вказав, що загальний стаж роботи, який підтверджений Протоколом УПФУ в м. Вінниця, складає 34 роки 7 місяців 26 днів. Спеціальний стаж роботи в шкідливих умовах праці складає 19 років 1 місяць 2 дні.

Однак, 10.04.2017 УПФУ в м. Вінниці прийняло рішення про відмову у призначенні йому пільгової пенсії за ст. 13 ЗУ Про пенсійне забезпечення. Позивач не погодився з прийнятим рішення звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 30.07.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

20.08.2018 представником відповідача подано клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, у звязку з пропущеним строком звернення до адміністративного суду.

Разом з тим, 20.08.2018 управлінням Пенсійного фонду України умісті Вінниці подано до суду відзив на позовну заяву, в якому просять відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі з огляду на наступне.

Відповідно до п. б ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з врахуванням Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 №213, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестацій робочих місць: жінки - після досягнення 55 років, при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Згідно наказу Міністерства праці та соціальної політики №383 від 18.11.2005 «Про затвердження порядку застосування Списків №1 та №2 виробництв робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 №637.

ОСОБА_1, 27.01.1961 р. н. (55 років на момент звернення) звернувся до Управління із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах 11.01.2017. Загальний стаж позивача складає 34 роки 7 місяців 26 днів, пільговий стаж за Списком 2 -5 років 3 дні - врахований стаж за період роботи у ПАТ «Вінницький дослідний завод» на посаді електрозварника з 30.08.1985 по 02.09.1990 відповідно до довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №41 від 25.02.2016.

Відповідно до акту зустрічної перевірки довідки про підтвердження роботи в шкідливих та важких умовах праці, проведеної на підприємстві «Укртелеком» виявлено, що згідно наказу №48 від 21.04.1994 «Про результати проведення атестації робочих місць за умовами праці» атестація по посаді електрогазозварник проведено, але право на пільгове пенсійне забезпечення не підтверджено. Робоче місце вперше атестоване згідно наказу №271 від 02.10.2001.

Період роботи позивача з 02.10.2001 по 14.08.2002 в пільговий стаж не враховано, оскільки професія вказана в наказі від 02.10.2001 №271 не відповідає професії, яка передбачена Списком №2, при цьому в наказі не зазначено до якого Списку відносяться атестовані професії.

На запит Управління щодо надання копії висновку за результатами експертизи якості проведення атестації робочих місць за умовами праці на ВАТ «Укретелеком» для визначення права на пільгове пенсійне забезпечення ОСОБА_1 Департамент соціальної та молодіжної політики обласної державної адміністрації листом №08-2888 від 07.06.2017 надав Висновок №09-01-94 від 05.12.2002, в якому у пункті 4 зазначено: «Експертизою представлених матеріалів чергової атестації робочих місць за умовами праці в структурних підрозділах Вінницької дирекції ВАТ «Укртелеком» встановлено, що проведена вона не якісно, не в повному обсязі та з порушенням «Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №442, «Методичних рекомендацій для проведення атестації робочих місць за умовами праці», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 01.09.1992 №41 та Інструкції по заповненню Карт умов праці при проведенні атестації робочих місць, затвердженої Мінпраці України 20.11.1992 №06-41-48. Не обґрунтовано підтверджено право на пільгову пенсію електрогазозварникам, зайнятим на різанні і ручному зварюванні».

Згідно Порядку застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, та Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів від 01.08.1992 № 442, при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5- річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.1992, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації.

Управлінням було направлено ряд запитів на підприємства щодо надання останніми довідки про підтвердження трудового стажу (пільгову довідку) для призначення пенсії на пільгових умовах по Списку №2 на громадянина ОСОБА_1 Запити направлено на TOB ВКП «Техногаз», ПАТ «Укртелеком», TOB «Текос-монтаж», Гайсинське об'єднане управління Пенсійного фонду України, «Гайсинський цукровий завод».

Гайсинське об'єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області надало відповідь на запит, було додано архівні довідки №611, №615, №612, №613, №614 від 20.06.2017, однак, дані довідки не являються довідками, встановленого зразка, передбаченого Постановою КМУ від 12.08.1993 №637.

З урахуванням наведеного, Управління правомірно та в межах чинного законодавства відмовило ОСОБА_1 в призначенні пенсії за Списком №2 відповідно до ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» у зв'язку з відсутністю необхідного спеціального стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 28.08.2018 постановлено розгляд справи розглядати за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 18.09.2018 адміністративний позов залишено без розгляду.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03.12.2018 ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 18.09.2018 скасовано та справу направлено до Вінницького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 10.01.2019 призначено справу до судового розгляду.

В судове засідання учасники справи не прибули, поряд із цим подали заяву про розгляд справи за їх відсутності в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

У п. 10 ч. 1 ст. 4 КАС України зазначено, що письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на наведене вище, враховуючи відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, а також достатність письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, суд приходить висновку про можливість розглянути та вирішити справу у письмовому провадженні.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 11.01.2017 звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по списку №2, згідно п. б ст. 13 ЗУ „Про пенсійне забезпечення.

Протоколом №382 від 10.04.2017 УПФУ в місті Вінниці відмовило позивачу в призначенні пенсії за Списком №2 згідно п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», в звязку з відсутністю необхідного спеціального стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Зазначено, що відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» працівники, зайняті повний робочий день на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестацій робочих місць мають право на пільгове пенсійне забезпечення за умови: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам.

Відповідно до акту зустрічної перевірки довідки про підтвердження роботи в шкідливих та важких умовах праці, проведеної на підприємстві «Укртелеком» виявлено, що згідно наказу №48 від 21.04.1994 «Про результати проведення атестації робочих місць за умовами праці» атестація по посаді електрогазозварник право на пільгове пенсійне забезпечення, проведено, але не підтверджено. Вперше підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення даної посади наказом №271 від 02.10.2001.

Таким чином, спеціальний стаж становить 5 років 10 місяців 16 днів. Страховий стаж становить 34 роки 7 місяців 26 днів.

Позивач, не погодившись із рішенням відповідачів щодо відмови у зарахуванні до спеціального стажу періодів його роботи в шкідливих умовах та як наслідок відмови у призначенні йому пенсії на пільгових умовах звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд керується та виходить з наступного.

Відповідно до ст. 3 Конституції України, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав людини є головним обов'язком держави.

У відповідності до вимог ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Отже, конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв'язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов'язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ від 05 листопада 1991 року (далі - Закон №1788-ХІІ) та Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №058-IV від 09 липня 2003 року (далі - Закон №1058-IV).

Пунктом "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років у чоловіків і не менше 21 року у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за № 1451/11731, встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому, до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Розділом XXXII «Загальні професії» Списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, роботи в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженою постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173, передбачалися електрозварники та їх підручні.

Розділом XXXIII «Загальні професії» Списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, роботи в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженою постановою Ради Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року №210, передбачалися посади "електрозварник", "електрогазазварник".

Постановою Кабінету Міністрів від 11 березня 1994 року № 162 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» затверджено Список № 2 виробництв, цехів, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, в якому у розділі XXXIII «Загальні професії» передбачені "електрозварник", "електрогазозварник".

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1-2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442 (далі - Порядок) та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.

Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Пунктом 4.2 Порядку №383 визначено, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Пунктом 4.3 Порядку №383 встановлено, що у разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць, до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Отже, комплексний аналіз вказаних законодавчих положень дозволяє дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту б статті 13 Закону №1788-XII є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

При цьому, стаж пільгової роботи підтверджується результатами атестації робочих місць за умовами праці після 22 серпня 1992 року.

Разом з тим, для підтвердження пільгового стажу лише на підставі трудової книжки існує певна вимога, визначена в абз. 4, 5 п.2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 № 58, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.08.93 за № 110, згідно яких якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Виходячи з наведених правових норм, суд зазначає, що уточнююча довідка вимагається лише у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах. Необхідними умовами для пільгового стажу є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що належать до списку №1 або списку № 2.

Отже, професія електрозварника в спірний період була передбачена у всіх Списках № 2 за 1956, 1991 та 1994 роки. При цьому, робота позивача на посаді електрозварника з 11.01.1983 по 06.08.1985 не вимагає підтвердження атестації робочого місця. Крім того, в матеріалах справи міститься Архівна довідка Комунальної установи «Гайсинський районний трудовий архів» Гайсинської районної ради №611 від 20.06.2017, з якої вбачається, що ОСОБА_1 прийнятий на роботу електрозварником по 3 розряду в ТЕЦ заводу з 11.01.1983, згідно наказу директора Гайсинського цукрового заводу №19 від 11.01.1983 та наказом №285 від 05.08.1985 звільнений з роботи електрозварника за власним бажанням з 06.08.1985.

Однак, даний період відповідачем не досліджений та до спеціального стажу не зарахований.

Відтак, суд вважає, що відповідачем безпідставно не зараховано період роботи позивача з 11.01.1983 по 06.08.1985 до спеціального стажу.

Відповідно до трудової книжки ОСОБА_1, він працював з 02.10.2006 по 03.09.2010 газоелектрозварником у ТОВ «ВКП «Техногаз».

Так, у трудовій книжці міститься запис №25 від 10.06.2009, з якого слідує, що право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 (розділ ХХХІІІ позиція 33) виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженою постановою КМУ від 16.01.2003 №36 (Список №2, пункт 2 показників факторів виробничого середовища) підтверджено, згідно наказу №109 від 16.07.2008.

Таким чином, суд вважає, що позивачем підтверджено право на пільгову пенсію за Списком №2 період роботи з 10.06.2009 по 03.09.2010.

Однак, суд звертає увагу, що даний період роботи управлінням Пенсійного фонду України в місті Вінниці також не взятий до уваги, жодної правової оцінки у Протоколі №382 від 10.04.2017 не надано.

Суд критично ставиться до тверджень відповідача, що відповідно до акту зустрічної перевірки, довідки про підтвердження роботи в шкідливих та важких умовах праці, проведеної на підприємстві «Укртелеком» виявлено, що згідно наказу №48 від 21.04.1994 «Про результати проведення атестації робочих місць за умовами праці» атестація по посаді електрогазозварник право на пільгове пенсійне забезпечення, проведено, але не підтверджено та перше підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення даної посади наказом №271 від 02.10.2001, оскільки наказом Генерального директора Виробничого обєднання «Вінницязвязок» №48 від 21.04.1994 «Про результати проведення атестації робочих місць за умовами праці», який містьться в матеріалах справи, проведено атестацію робочих місць, в тому числі електрогазозварювальника, та підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення осіб, які працювали на цих посадах.

Крім того, в довідці ПАТ «Укртелеком» (Вінницька філія) № 10/34-195 від 14.03.2016 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, яка видана ОСОБА_1, зазначено, що він працював повний робочий день на підприємствах звязку, правонаступником яких є Вінницька філія ПАТ «Укртелеком» та за період з 15.05.1995 по 14.08.2002 виконував роботу електрогазозварника, зайнятого на різанні і ручному зварюванні, на напівавтоматичних машинах, а також на автоматичних машинах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки. Посада електрогазозварника передбачена списком 2 розділу ХХХІІІ підрозділу «Загальні професії» Постанови КМУ від 11.03.1994 №162, за період з 15.05.1995 по 14.08.2002 спеціальний стаж становить 7 років 3 місяці 0 днів.

Однак, в довідці ПАТ «Укртелеком» (Вінницька філія) № 10/34-169 від 16.03.2017 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, яка видана ОСОБА_1, зазначено, що він працював повний робочий день на підприємствах звязку, правонаступником яких є Вінницька філія ПАТ «Укртелеком» та за період з 15.05.1995 по 14.08.2002 виконував роботу електрогазозварника, зайнятого на різанні і ручному зварюванні. Посада електрогазозварника передбачена списком 2 розділу ХХХІІІ підрозділу «Загальні професії» Постанови КМУ від 11.03.1994 №162, за період з 01.10.1996 по 14.08.2002 спеціальний стаж становить 5 років 10 місяців 13 днів.

Щодо посилань відповідача на висновок за результатами експертизи якості проведення атестації робочих місць за умовами праці на ВАТ "Укртелеком", суд звертає увагу, що висновок за результатами експертизи якості проведення атестації робочих місць за умовами праці не є актом державного чи іншого органу в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки не породжує правових наслідків, спрямованих на регулювання тих чи інших суспільних відносин, і не має обовязкового характеру для субєктів господарювання.

Тобто, відповідно до чинного законодавства України, тільки наказ про результати атестації робочих місць за умовами праці відповідного підприємства, організації є підставою для підтвердження впродовж певного пятирічного періоду умов праці, що дають право на надання працівникам пільг і компенсацій за роботу із шкідливим і важкими умовами праці.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що записи у трудовій книжці, накази та довідки, які містяться у матеріалах справи, підтверджують характер роботи позивача у спірний період за Списком №2, що надає право на включення цього періоду до стажу та право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, а протокол Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пільгової пенсії відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є протиправним.

Визначаючись щодо вимоги позивача про зобов'язання відповідача призначити та виплачувати пенсію суд зазначає, що оскільки процедура вирішення питання про призначення пенсії на пільгових умовах не закінчена, відтак суд не може обрати спосіб захисту визначений позивачем.

За таких обставин суд вважає за необхідне зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.01.2017 про призначення йому пенсії на пільгових умовах та прийняти відповідне рішення з урахуванням правових висновків, висвітлених у судовому рішенні.

Також, при вирішенні цього спору, суд, відповідно до частин першої-другої статті 6 КАС України, керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У відповідності до частини третьої статті 23 Загальної Декларації прав людини та пункту 4 частини першої Європейської Соціальної хартії, кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

З огляду на вимоги Конвенції та практику Європейського суду з прав людини (Спорронг та Льонрот проти Швеції) до правовідносин щодо отримання пенсії слід застосовувати засади юридичної визначеності, зокрема в частині права особи на розумні очікування мирного володіння майном.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об'єднаного Королівства Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Стаття 13 Конвенції вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності небезпідставної заяви за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов'язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, суд приходить до висновку, що адміністративний позов належить задовольнити частково.

Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи наведену норму, витрати понесені позивачем у даній справі в сумі 704, 80 грн. судового збору підлягають відшкодуванню частково у розмірі 469,86 грн.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним рішення у вигляді протоколу Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пільгової пенсії відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" .

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.07.2017 про призначення йому пенсії на пільгових умовах та прийняти відповідне рішення з урахуванням правових висновків, викладених у судовому рішенні.

В решті вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці судовий збір в розмірі 469,86 грн. (чотириста шістдесят девять грн. 86 коп.).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 21001, ідентифікаційний код НОМЕР_1)

Відповідач: Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100, )

Суддя Комар Павло Анатолійович