Справа № 0940/2034/18
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2019-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2019 рокуЛьвів№ 857/1407/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В.В.,

ОСОБА_1,

з участю секретаря судового засідання Дідик Н.С.,

представника позивача ОСОБА_2,

позивачів ОСОБА_3, ОСОБА_4,

ОСОБА_5, ОСОБА_6,

ОСОБА_7, ОСОБА_8,

представника відповідача ОСОБА_9,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу Калуської міської ради Івано-Франківської області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2018 року (прийняте у місті Івано-Франківську суддею Лучко О.О.; складене у повному обсязі 17 грудня 2018 року) в адміністративній справі №0940/2034/18 за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_10, ОСОБА_4, ОСОБА_11, ОСОБА_5, ОСОБА_12, ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_8 та ОСОБА_13 до Калуської міської ради Івано-Франківської області про визнання протиправними та скасування рішень і зобовязання до вчинення дій,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2018 року ОСОБА_3, ОСОБА_10, ОСОБА_4, ОСОБА_11, ОСОБА_5, ОСОБА_12, ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_8 та ОСОБА_13 (далі також - позивачі) звернулися до Івано-Франківського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просили:

- визнати протиправним і скасувати рішення Калуської міської ради Івано-Франків-ської області (далі - Калуська міська рада) за №1618 від 24.05.2018 «Про відмову у наданні дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам пільгових категорій для ведення особистого селянського господарства», яким відмовлено ОСОБА_3, ОСОБА_10, ОСОБА_4, ОСОБА_11, ОСОБА_5, ОСОБА_12, ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_8 та ОСОБА_13 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га кожному для ведення особистого селянського господарства;

- зобовязати Калуську міську раду надати ОСОБА_3, ОСОБА_10, ОСОБА_4, ОСОБА_11, ОСОБА_5, ОСОБА_12, ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_8 та ОСОБА_13 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства;

- визнати протиправним і скасувати рішення Калуської міської ради №1629 від 24.05.2018 «Про відмову у наданні дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам пільгових категорій для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка)», яким відмовлено ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд;

- зобовязати Калуську міську раду надати ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Позовні вимоги обґрунтовували тим, що рішення № 1618 від 24.05.2018 безпідставно мотивоване невідповідністю місця розташування обєктів вимогам містобудівної документації (земельні ділянки знаходяться за межами генерального плану м.Калуша), при тому, що земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства згідно їх цільового призначення відносяться до земель сільськогосподарського призначення комунальної власності і належать до сільськогосподарських угідь - ріллі.

Рішення № 1629 від 24.05.2018 мотивоване невідповідністю місця розташування обєктів вимогам містобудівної документації, проте земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд згідно із генеральним планом м. Калуша визначені як територія житлово-громадської забудови.

Вказаними рішення було порушено їхнє право як учасників бойових дій (учасників антитерористичної операції) щодо першочергового відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва.

Крім того, відповідачем було порушено порядок розгляду заяв, оскільки оскаржувані рішення були прийняті стосовно всіх заявників, а не окремо за заявою кожного із них.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2018 року позов задоволено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, його оскаржила Калуська міська рада, яка вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте без урахування фактичних обставин справи; за недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; та з порушенням норм матеріального і процесуального права. Тому просила скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржувані рішення прийняті у відповідності до законодавства та регламенту Калуської міської ради, а територія, яку позивачі мали на меті отримати у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (район вул. Євшана) згідно діючого генерального плану міста Калуша, визначена як територія житлово-громадської забудови і на ній не передбачено будівництво індивідуальних житлових будинків. Що стосується земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, стосовно яких позивачі подали заяви про надання дозволів на розробку проектів землеустрою, то такі знаходяться за межами генерального плану м.Калуша. Тобто, виділення вказаних земельних ділянок позивачам не відповідає вимогам містобудівної документації.

Крім того, задовольняючи позовні вимоги про зобовязання надати дозволи на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, а також для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, суд першої інстанції вийшов за межі своїх повноважень та втрутився у дискрецію (вільний розсуд) субєкта владних повноважень.

Позивачі ОСОБА_3, ОСОБА_10, ОСОБА_4, ОСОБА_11, ОСОБА_5, ОСОБА_12, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 подали відзив на апеляційну скаргу, у якому вказали, що земельні ділянки, щодо яких вони просили надати дозволи на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення цих ділянок для ведення особистого селянського господарства, то такі включено до меж м. Калуша, цільове їх призначення: землі сільськогосподарського призначення комунальної власності і належать до сільськогосподарських угідь-ріллі, тому відмова відповідача з підстав знаходження земельних ділянок за межами генерального плану м. Калуша є протиправною.

Стосовно земельних ділянок, щодо яких їм відмовлено у наданні дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), то покликання на те, що територія, на якій розміщуються ці ділянки є територією, зокрема, будинків міських партійних, радянських та комсомольських організацій, в силу віджитого історичного пережитку, не може бути покладене в основу відмови у наданні відповідних дозволів.

Крім того, задоволення позовної вимоги щодо зобовязання відповідача надати дозвіл позивачам на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є дотриманням судом гарантій того, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

У судовому засіданні представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги із аналогічних підстав; просить апеляційну скаргу задовольнити. Представник позивача та позивачі, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обгрунтованим, просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно частково задовольнити з таких підстав.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 34 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключною компетенцією міських рад є вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

За приписами статті 116 Земельного кодексу України (тут і далі - у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно із пунктом 1 статті 122 Земельного кодексу України міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі, зокрема, надання у користування земельних ділянок, межі яких не встановлені в натурі (на місцевості).

Згідно з вимогами частин шостої, сьомої, десятої статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_14 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_14 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Як встановлено судом, позивачі є учасниками бойових дій (учасниками антитерористичної операції) та відповідно до приписів пункту 14 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» мають право, зокрема, на першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва.

Відповідно до частини першої статті 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах, зокрема: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара;для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), в містах - не більше 0,10 гектара.

У травні 2018 року ОСОБА_3, ОСОБА_10, ОСОБА_4, ОСОБА_11, ОСОБА_5, ОСОБА_12, ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_8 та ОСОБА_13 звернулися до Калуської міської ради із заявами про надання їм дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок орієнтовною площею 2,00 га кожному, для ведення особистого селянського господарства в районі мікрорайону Підгірки.

Тоді ж ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 звернулися до Калуської міської ради із заявами про надання їм дозволів на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в районі вул. Євшана у м. Калуші.

Рішенням Калуської міської ради Івано-Франківської області № 1618 від 24.05.2018 відмовлено ОСОБА_3, ОСОБА_10, ОСОБА_4, ОСОБА_11, ОСОБА_5, ОСОБА_12, ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_8 та ОСОБА_13 у наданні дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства громадянам пільгових категорій, у звязку з невідповідністю місця розташування обєктів вимогам містобудівної документації (земельні ділянки знаходяться за межами генерального плану м.Калуша).

Рішенням Калуської міської ради Івано-Франківської області №1629 від 24.05.2018 відмовлено ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 у наданні дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) громадянам пільгових категорій, у звязку з невідповідністю місця розташування обєктів вимогам містобудівної документації.

Вважаючи, що вказані рішення Калуської міської ради є протиправними, позивачі оскаржили їх до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції мотивував його тим, що отримання ж дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність.

Оскаржуване рішення № 1618 від 24.05.2018 мотивоване невідповідністю місця розташування обєктів вимогам містобудівної документації (земельні ділянки знаходяться за межами генерального плану м.Калуша), проте як встановлено судом, земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства згідно їх цільового призначення відносяться до земель сільськогосподарського призначення комунальної власності і належать до сільськогосподарських угідь - ріллі.

А генеральний план м.Калуша, розроблений у 1978 році Українським державним інститутом проектування міст «Діпромісто» та затверджений рішенням ради у 1979 році, був актуалізований рішення Калуської міської ради №1960 від 06.06.2013 відповідно до постанови Верховної ради №2537 від 08.04.2005, якою було змінено межі м.Калуша, а саме: включено у межі м. Калуш 1435,4 гектара земель, які знаходяться у віданні Калуської міської ради та затверджено загальну площе міста 6453,5 гектара та встановлено межі м. Калуш згідно з додатком.

Відтак, земельні ділянки, з приводу яких позивачі ОСОБА_3, ОСОБА_10, ОСОБА_4, ОСОБА_11, ОСОБА_5, ОСОБА_12, ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_8 та ОСОБА_13 у травні 2018 звернулися до Калуської міської ради із заявами про надання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок орієнтовною площею 2,00 га кожному для ведення особистого селянського господарства в районі мікрорайону Підгірки знаходяться у межах м.Калуш та в межах актуалізованого генерального плану м.Калуш.

Рішення № 1629 від 24.05.2018 мотивоване невідповідністю місця розташування обєктів вимогам містобудівної документації, а саме те, що згідно з діючим генеральним планом м.Калуша територія в районі вул.Євшана, яку позивачі ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 зацікавлені в одержанні та в отриманні відповідних дозволів, визначена як територія житлово-громадської забудови.

Статтями 38, 39 Земельного кодексу України встановлено, що до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об?єктів загального користування.

А використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.

Відповідно до генерального плану м.Калуш та експлікації (а.с.178-179) територія в районі вул.Євшана, визначена як територія житлово-громадської забудови, а саме: територія будинків культури, клубів (п.68 експлікації) та будинків міських партійних, радянських та комсомольських організацій (п.75 експлікації); поряд розміщуються багатоквартирні будинки та присадибні будинку.

Згідно положень частини першої статті 18 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», план зонування території розробляється на основі генерального плану населеного пункту (у його складі або як окремий документ) з метою визначення умов та обмежень використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон.

План зонування території розробляється з метою створення сприятливих умов для життєдіяльності людини, забезпечення захисту територій від надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, запобігання надмірній концентрації населення і обєктів виробництва, зниження рівня забруднення навколишнього природного середовища, охорони та використання територій з особливим статусом, у тому числі ландшафтів, обєктів історико-культурної спадщини, а також земель сільськогосподарського призначення і лісів.

А відповідно до частини першої статті 19 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» детальний план у межах населеного пункту уточнює положення генерального плану населеного пункту та визначає планувальну організацію і розвиток частини території.

Детальний план розробляється з метою визначення планувальної організації і функціонального призначення, просторової композиції і параметрів забудови та ландшафтної організації кварталу, мікрорайону, іншої частини території населеного пункту, призначених для комплексної забудови чи реконструкції.

Призначенням земель населених пунктів є створення територіальної основи для компактного розселення людей, обслуговування потреб мешканців населених пунктів.

Територія міста поділяється за функціональним призначенням на сельбищну, виробничу (в т. ч. зовнішнього транспорту), і ландшафтно-рекреаційну зони. Здійснюється і дрібніший поділ: зокрема, промислові райони в місті за архітектурно-планувальними умовами і факторами формування поділяються на містобудівні категорії, для кожної з яких передбачено «функціонально-адекватний склад» підприємств, що розміщуються: промислова зона, комунально-складська зона тощо.

У межах основних структурно-планувальних елементів міста треба передбачати території для розміщення обєктів і установ культурно-побутового обслуговування населення. Місця їх концентрації формуються як громадські центри різних рівнів. Кількість, склад, розміщення громадських центрів у плані міста приймаються з урахуванням його величини, функціонально-планувальної структури, історичних особливостей формування міського плану, ландшафтно-природних особливостей, а також ролі міста у системі розселення (пункти 2.1, 2.11ДБН 360-92**«Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», затвердженого наказом Державного комітету України у справах містобудування і архітектури від 17 квітня 1992 року № 44).

З огляду на зазначене та те, що генеральний план міста був затверджений у 1979 році, виділення території для розміщення будинків міських партійних, радянських та комсомольських організацій не є актуальним на цей час, тому не могло бути покладене в основу обґрунтованого виокремлення земель громадської забудови та відмови позивачам у наданні дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка).

А тому суд вважав протиправними відмови відповідача у наданні дозволів позивачам на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки у звязку із невідповідністю місця розташування обєктів вимогам містобудівної документації.

Такі висновки суду першої інстанції, на переконання колегії суддів апеляційного суду, відповідають нормам матеріального права, фактичним обставинам справи і є правильними, оскільки оскаржувані рішення прийняті без дотримання норм чинного законодавства.

При цьому колегія суддів зауважує, що відповідачем не надано належних доказів того, що до генерального плану, планів зонування, детальних планів тощо були внесені відповідні зміни про те, що вказані земельні ділянки не відносяться до земель Калуської міської ради, з урахуванням постанови Верховної ради № 2537 від 08.04.2005, не є вільними, чи є інші перешкоди для надання позивачам дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо спірних земельних ділянок.

Відхиляючи доводи апелянта в тому, що земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, стосовно яких позивачі подали заяви про надання дозволів на розробку проектів землеустрою, знаходяться за межами генерального плану м. Калуша, колегія суддів також зауважує, що спірна земельна ділянка передавалась Калуською міською радою у 2007 році в оренду ТОВ «Агрофірма «ОСОБА_9» терміном на 3 роки, для ведення сільськогосподарського виробництва, що підтверджується листом виконавчого комітету Калуської міської ради від 18.09.2018 за № 71/02-55/20.

Щодо іншої земельної ділянки, то на ній розташовані як багатоквартирні будинки, так і садибні ділянки, а надання позивачам відповідних дозволів на розробку проектів землеустрою щодо цієї земельної ділянки не означає необхідності зміни цільового призначення земельної ділянки на «обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), оскільки її використання відповідає категорії земель «землі громадської та житлової забудови», а зміна цільового призначення вимагається від її власника лише у разі зміни виду її використання не в межах категорії земель, а тому покликання апелянта з цього питання є безпідставними.

Зазначений висновок зроблено ОСОБА_14 Судом, зокрема, у постановах від 10 жовтня 2018 року у справі № 357/4277/17 та від 19 червня 2018 року у справі № 826/1135/14.

Разом з тим, колегія суддів вважає передчасним висновок суду першої інстанції щодо зобовязання міської ради надати позивачам дозволи на розробку проекту землеустрою, з огляду на таке.

Із вищенаведених вище норм видно, що відповідач має виключні повноваження на вирішення питання щодо надання або відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, і цими нормами визначено підстави, порядок, строки, процедуру надання відповідачем дозволу зацікавленим громадянам на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, як і порядок, строки, процедуру та підстави для відмови у наданні такого дозволу, а так само і форму прийнятих відповідних рішень.

На цій підставі адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність субєкта владних повноважень на відповідність закріпленим статтею 2 КАС України критеріям, не має втручатися у дискрецію (вільний розсуд) субєкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, що міститься, зокрема, у постанові від 22 травня 2018 року у справі № 285/1538/17.

Крім того, в рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (зокрема, рішення у справі «Hasan and Chaush v. Bulgaria» № 30985/96).

Тобто, у межах спірних правовідносин адміністративний суд не вирішує питання надання особі дозволу на розробку проекту землеустрою, а перевіряє виключно законність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень у таких справах, за наслідками чого суд може визнати протиправними рішення та дії (бездіяльність) субєкта владних повноважень, а також зобовязати його вчинити певні дії.

Тому, колегія суддів вважає, що зобовязання у судовому порядку субєкта владних повноважень, в обхід встановленого Земельним кодексом України порядку, надати позивачам дозволи на розробку проекту землеустрою не відповідає меті адміністративного судочинства та фактично свідчитиме про перебирання на себе судом функцій уповноваженого субєкта владних повноважень.

Внаслідок цього, колегія суддів вважає, що належним способом захисту порушених прав позивачів у межах спірних правовідносин є зобовязання міської ради повторно розглянути подані позивачами заяви у строки та у порядку, що визначені Земельним кодексом України.

За таких обставин рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з прийняттям постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно зі статтею 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є частково суттєвими і складають підстави для висновку про частково неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи в частині зобовязання відповідача надати позивачам дозволи на розробку проекту землеустрою, через що рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з прийняттям постанови про часткове задоволення позову, з вищевикладених мотивів.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Калуської міської ради Івано-Франківської області задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2018 року в адміністративній справі № 0940/2034/18 в частині зобовязання Калуської міської ради Івано-Франківської області надати позивачам дозволи на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки скасувати і прийняти в цій частині нову постанову.

Зобовязати Калуську міську раду Івано-Франківської області повторно розглянути заяви ОСОБА_3, ОСОБА_10, ОСОБА_4, ОСОБА_11, ОСОБА_5, ОСОБА_12, ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_8 та ОСОБА_13 з питань надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства і за результатами їх розгляду прийняти відповідне рішення, з урахуванням висновків, викладених у мотивувальній частині цієї постанови.

Зобовязати Калуську міську раду Івано-Франківської області повторно розглянути заяви ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 з питань надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд і за результатами їх розгляду прийняти відповідне рішення, з урахуванням висновків, викладених у мотивувальній частині цієї постанови.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

У решті рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2018 року в адміністративній справі № 0940/2034/18 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_15
судді ОСОБА_16
ОСОБА_1
Постанова складена у повному обсязі 29 березня 2019 року.