Справа № 640/1674/19
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2019-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/1674/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Пилипенко О.Є.

За участю секретаря: Івченка М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Міністерства юстиції України Лисенка Сергія Олексійовича на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 15.03.2019 року, суддя Аверкова В.В., у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Енерго» до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Міністерства юстиції України Лисенка Сергія Олексійовича про визнання протиправними та скасування постанов,-

У С Т А Н О В И Л А:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Енерго» звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом в якому просило:

- визнати протиправною та скасувати постанову від 18 грудня 2018 року ВП №57941696 приватного виконавця Лисенка Сергія Олексійовича про стягнення з боржника основної винагороди, складеної на підставі виконавчого листа №369/14205/17 від 14 грудня 2018 року;

- визнати протиправною та скасувати постанову від 18 грудня 2018 року ВП №57942196 приватного виконавця Лисенка Сергія Олексійовича про стягнення з боржника основної винагороди, складеної на підставі виконавчого листа №369/14205/17 від 14 грудня 2018 року;

- визнати протиправною та скасувати постанову від 16 січня 2019 року ВП №57941696 приватного виконавця Лисенка Сергія Олексійовича про виправлення помилки у процесуальному документі, складеної на підставі виконавчого листа №369/14205/17 від 14 грудня 2018 року;

- визнати протиправною та скасувати постанову від 16 січня 2019 року ВП №57942196 приватного виконавця Лисенка Сергія Олексійовича про виправлення помилки у процесуальному документі, складеної на підставі виконавчого листа №369/14205/17 від 14 грудня 2018 року;

- визнати протиправною та скасувати постанову від 18 січня 2019 року ВП №57942196 приватного виконавця Лисенка Сергія Олексійовича про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, складеної на підставі виконавчого листа №369/14205/17 від 14 грудня 2018 року;

- визнати протиправною та скасувати постанову від 21 січня 2019 року ВП №57941696 приватного виконавця Лисенка Сергія Олексійовича про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, складеної на підставі виконавчого листа №369/14205/17 від 14 грудня 2018 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 15 березня 2018 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції повністю та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не піджлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено наступне.

18 грудня 2018 року до приватного виконавця із заявою про відкриття виконавчого провадження звернувся ОСОБА_3.

18 грудня 2018 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Лисенком Сергієм Олексійовичем, на підставі виконавчого листа 14 грудня 2018 року №369/14205/17, виданого Києво-Святошинським районним судом Київської області, відкрито виконавче провадження №57942196 щодо зобов'язання ТОВ "ДТЕК Енерго" виплатити ОСОБА_3 середній заробіток за період з 01 грудня 2017 року по 06 серпня 2018 року.

У пункті 2 резолютивної частини вказаної постанови приватним виконавцем зазначено про необхідність боржнику виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Зазначена постанова 19 грудня 2018 року відповідно до супровідного листа, направлена відповідачем за адресою позивача рекомендованим листом з повідомленням про вручення, який отримано Товариством 03 січня 2019 року.

Того ж 18 грудня 2018 року приватним виконавцем була винесена постанова ВП №57942196 про стягнення з боржника основної винагороди у сумі 14 892,00 грн.

Вказана постанова 26 грудня 2018 року відповідно до квитанції Укрпошти, направлена відповідачем за адресою позивача рекомендованим листом.

10 січня 2019 року до відповідача звернувся ОСОБА_3 (стягувач за ВП №57942196) із заявою, в якій повідомив приватного виконавця про те, що ТОВ "ДТЕК Енерго" на виконання постанови Апеляційного суду Київської області від 06 серпня 2018 року (в частині зобов'язання ТОВ "ДТЕК Енерго" виплатити ОСОБА_3 середній заробіток за період з 01 грудня 2017 року по 06 серпня 2018 року) перераховано належну суму 04 січня 2019 року.

До вказаної заяви стягувачем додано платіжне доручення від 04 січня 2019 року № на суму 521 622,97 грн.

11 січня 2019 року відповідачем винесено вимогу приватного виконавця АСВП №57942196.

З вимоги вбачається, що приватний виконавець вимагає від боржника ТОВ "ДТЕК Енерго" повідомити приватного виконавця, щодо виконання рішення суду у 3-х денний строк з дати отримання даної вимоги, надати письмові пояснення керівнику ТОВ "ДТЕК Енерго" у 3-х денний строк з моменту отримання даної вимоги, щодо не виконання виконавчого документу, а також повідомити про заходи, що вживаються з метою виконання рішення, надати інформацію або підтверджуючі документи, щодо сплати винагороди приватного виконавця у розмірі 14 892,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи вимогу приватного виконавця від 11 січня 2019 року отримано наручно посадовою особою ТОВ "ДТЕК Енерго", проте не зазначено дату отримання вказаної вимоги.

16 січня 2019 року приватним виконавцем винесено постанову ВП №57942196 про виправлення помилки у процесуальному документів, якою внесено виправлення до документу "Постанова про стягнення з боржника основної винагороди" від 18 грудня 2018 року, виправлено допущено помилку, а саме: замість невірно зазначеної суми винагороди приватного виконавця " 14892 грн" вказати " 14096 грн".

Вказана постанова 18 січня 2019 року відповідно до квитанції Укрпошти, направлена відповідачем на адресу позивача рекомендованим листом.

18 січня 2019 року приватним виконавцем винесено постанову ВП №57942196 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, якою встановлено, що в ході примусового виконання рішення суду здійсненні витрат пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, які підлягають стягненню з боржника, постановлено стягнути з ТОВ "ДТЕК Енерго" витрати на проведення виконавчих дій у сумі 584,20 грн.

18 січня 2019 року приватним виконавцем винесено постанову ВП №57942196 про закінчення виконавчого провадження №57942196.

Щодо виконавчого провадження №5794169 колегія суддів зазначає наступне.

18 грудня 2018 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Лисенко Сергієм Олексійовичем, на підставі виконавчого листа 14 грудня 2018 року №369/14205/17, виданого Києво-Святошинським районним судом Київської області, відкрито виконавче провадження №57941696 щодо поновлення ОСОБА_3 на роботі на посаду начальника відділу з оперативного забезпечення департаменту з корпоративних розслідувань дирекції з безпеки Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Енерго" та зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Енерго" скасувати запис №29 від 01 грудня 2017 року про звільнення в трудовій книжці ОСОБА_3.

У постанові приватним виконацем зазначено про необхідність негайного виконання рішення суду та стягнуто з боржника основну винагороду приватного виконавця у розмірі 14 892,00 грн.

Вказана постанова 19 грудня 2018 року відповідно до супровідного листа та квитанції Укрпошти, направлена відповідачем за адресою позивача рекомендованим листом.

Крім того, 18 грудня 2018 року приватним виконавцем була винесена постанова ВП №57941696 про стягнення з боржника основної винагороди у сумі 14 892,00 грн.

Зазначена постанова 22 грудня 2018 року відповідно до наявної у справі квитанції Укрпошти, направлена відповідачем за адресою позивача рекомендованим листом.

26 грудня 2018 року відповідачем винесено вимогу приватного виконавця №4166.

З вимоги вбачається, що приватний виконавець вимагає від боржника ТОВ "ДТЕК Енерго" у строк до 3-х днів, з моменту отримання вимоги, надати інформацію, щодо виконання рішення суду, про що письмово повідомити виконавця.

Дана вимога 26 грудня 2018 року відповідно до квитанції Укрпошти, направлена відповідачем за адресою позивача рекомендованим листом.

10 січня 2019 року до відповідача звернувся із заявою ОСОБА_3 (стягувач за ВП №57941696) в якій викладено прохання вчинити виконавчі дії щодо виконання рішення суду в частині поновлення його на роботі, у зв'язку з тим, що станом на 10 січня 2019 року рішення в цій частині боржником не виконаного.

11 січня 2019 року відповідачем винесено вимогу приватного виконавця АСВП №57941696.

З вимоги вбачається, що приватний виконавець вимагає від боржника ТОВ "ДТЕК Енерго" повідомити приватного виконавця, щодо виконання рішення суду у 3-х денний строк з дати отримання даної вимоги, надати письмові пояснення керівнику ТОВ "ДТЕК Енерго" у 3-х денний строк з моменту отримання даної вимоги, щодо не виконання виконавчого документу, а також повідомити про заходи, що вживаються з метою виконання рішення, надати інформацію або підтверджуючі документи, щодо сплати винагороди приватного виконавця у розмірі 14 892,00 грн.

16 січня 2019 року приватним виконавцем винесено постанову ВП №57941696 про виправлення помилки у процесуальному документів, якою внесено виправлення до документу "Постанова про стягнення з боржника основної винагороди" від 18 грудня 2018 року, виправлено допущено помилку, а саме: замість невірно зазначеної суми винагороди приватного виконавця " 14892 грн" вказати "14096 грн".

17 січня 2019 року до відповідача надійшла відповідь ТОВ "ДТЕК Енерго" 10 січня 2019 року за вих. №б/н, в якій боржник повідомив приватного виконавця про те, що Товариством було отримано вимогу від 26 грудня 2018 року №4166 щодо надання інформації з виконання судового рішення в частині поновлення ОСОБА_3 на роботі на посаду начальника відділу з оперативного забезпечення департаменту з корпоративних розслідувань дирекції з безпеки Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Енерго" та зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Енерго" скасувати запис №29 від 01 грудня 2017 року про звільнення в трудовій книжці ОСОБА_3.

Також, зазначено, що необхідною передумовою виконання Товариством судового рішення у вказаній частині є прибуття ОСОБА_3 за адресою ТОВ "ДТЕК Енерго" та надання оригіналу трудової книжки.

Як зазначено у вказаній відповіді, 10 січня 2019 року ОСОБА_3 з'явився за адресою Товариства та надав трудову книжку. Товариство того ж дня виконало судове рішення в повному обсязі.

Крім того, Товариство повідомило відповідача про не згоду з отриманими постановами: від 18 грудня 2018 року про стягнення з боржника основної винагороди та від 18 грудня 2018 року про відкриття виконавчих проваджень, складені на підставі виконавчого листа від 14 грудня 2018 року №369/14205/17 та про те, що Товариство звернулось з відповідними скаргами до Міністерства юстиції України.

21 січня 2019 року приватним виконавцем винесено постанову ВП №57941696 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, якою встановлено, що в ході примусового виконання рішення суду здійсненні витрат пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, які підлягають стягненню з боржника, постановлено стягнути з ТОВ "ДТЕК Енерго" витрати на проведення виконавчих дій у сумі 584,20 грн.

28 січня 2019 року до відповідача надійшла відповідь ТОВ "ДТЕК Енерго" від 14 січня 2019 року №б/н/1 на вимогу приватного виконавця від 11 січня 2019 року, в якій Товариство повідомило приватного виконавця про те, що ОСОБА_3 поновлено на роботі на посаді начальника відділу оперативного забезпечення департаменту з корпоративних розслідувань дирекції з безпеки Товариства та скасовано у трудовій книжці запис від 01 грудня 2017 року №29 про звільнення ОСОБА_3

До вказаної відповіді Товариством надано копію наказу від 26 грудня 2018 року №350 про поновлення на роботі ОСОБА_3 та копію його трудової книжки.

28 січня 2019 року приватним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №57942196.

До матеріалів справи судом першої інстанції долучено звернення позивача до Міністерства юстиції України від 27 грудня 2018 року №1/27.12, №2/27.12; від 08 січня 2019 року №1/08.01, №2/08.1, в яких Товариство просило визнати дії приватного виконавця Лисенка С.О. з винесення постанов від 18 грудня 2018 року ВП №57942196, ВП №57941696 неправомірними та зобов'язати скасувати вказані постанови.

Листом від 13 лютого 2019 року №820/900-33-19/20.5.1 Міністерство юстиції України повідомило Товариство про те, що вказані скарги розглянуті та за результатами позапланової невиїзної перевірки діяльності приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лисенка С.О., в межах предмету скарг представника ТОВ "ДТЕК Енерго" Кулініча О.О, виявлено порушення вимог частини сьомої статті 31 Закону України "про органи та осіб які здійснюють примусове виконання рішень і рішень інших органів".

До вказаного листа додано копію довідки за результатами проведення позапланової невиїзної перевірки діяльності приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лисенка С.О.

Надаючи правову оцінку взаємовідносинам, що виникли між сторонами, судова колегія зазначає наступне.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі по тексту - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII встановлено, що підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно частини першої статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до частин 1- 4 статті 31 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода.

Винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової.

Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді:

1) фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру;

2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом

Пунктом 19 Порядку виплати винагород державним виконавцям та їх розмірів і розміру основної винагороди приватного виконавця, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2016 року №643, визначено, що приватний виконавець, який забезпечив у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", фактичне виконання в повному обсязі виконавчого документа немайнового характеру, за виконавчим документом немайнового характеру, за яким боржником є юридична особа, - в розмірі вісьмох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня календарного року.

Частина шостою та сьомою статті 31 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" встановлено, що основна винагорода, що встановлюється у вигляді фіксованої суми, стягується після повного виконання рішення.

Приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Отже, чинним законодавством передбачена обов'язкова вимога до постанови про стягнення з боржника основної винагороди, а саме: вказана постанова повинна містить розрахунок та порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця.

З оскаржуваних постанов від 18 грудня 2018 року ВП №57942196 та від 18 грудня 2018 року ВП №57941696 про стягнення з боржника основної винагороди вбачається, що постанови містять лише посилання на вимоги статті 3, частини третьої статті 40 та статті 45 Закону України "Про виконавче провадження", якими передбачено наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа та розподіл стягнутих з боржника грошових сум.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що приватним виконавцем у вказаних постановах не конкретизований та не вказаний порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця та не зазначено розрахунок основної винагороди приватного виконавця, що є порушенням вимог частини сьомої статті 31 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", що є підставою для скасування таких постанов, а саме, постанови від 18 грудня 2018 року ВП №57942196 та від 18 грудня 2018 року ВП №57941696 про стягнення з боржника основної винагороди.

Що стосується постанов від 16 січня 2019 року ВП №57941696 та ВП №57942196 про виправлення помилки у процесуальному документі, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Відповідно до абзацу 3 частини третьої статті 74 Закону України "Про виконавче провадження", начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Як вбачається із матеріалів справи, оскаржуваними постановами були виправленні допущенні помилки у постановах від 18 грудня 2018 року ВП №57942196 та від 18 грудня 2018 року ВП №57941696 про стягнення з боржника основної винагороди в частині зазначення розміру основної винагороди.

Тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що, оскільки встановлено протиправність постанов приватного виконавця від 18 грудня 2018 року ВП №57942196 та від 18 грудня 2018 року ВП №57941696 про стягнення з боржника основної винагороди, а постанови від 16 січня 2019 року ВП №57941696 та ВП №57942196 про виправлення помилки у процесуальному документі є невід'ємною частиною постанов від 18 грудня 2018 року ВП №57942196 та від 18 грудня 2018 року ВП №57941696 підлягають скасуванню.

Колегія суддів вважає вірними висновки суду першої інстанції про скасування постанов від 18 січня 2019 року ВП №57942196 та від 21 січня 2019 року ВП №57941696 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження та зазначає наступне.

Відповідно до частини першої та другої статті 42 Закону України "Про виконавче провадження", кошти виконавчого провадження складаються з:

1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця;

2) авансового внеску стягувача;

3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Відповідно до абзаців 2 та 3 частини третьої статті 42 вказаного Закону, витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів.

Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

Аналогічна норма передбачена частиною 10 статті 31 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року №2830/5 затвердженим в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 року за №1300/29430 встановлено види та розмір витрат виконавчого провадження.

Розділом І вказаного наказу встановлено перелік видів витрат виконавчого провадження, відповідно до якого витратами виконавчого провадження є:

- Виготовлення документів виконавчого провадження: папір; копіювання, друк документів; канцтовари.

- Пересилання документів виконавчого провадження: конверти; знаки поштової оплати (марки); послуги маркувальної машини; послуги поштового зв'язку.

- Послуги осіб, залучених до проведення виконавчих дій: експертів; зберігачів; перекладачів; суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання; суб'єктів господарювання та інших осіб, залучених у встановленому законом порядку до проведення виконавчих дій.

- Послуги поштового переказу стягувачу стягнених аліментних сум.

- Проведення розшуку боржника, його майна або розшуку дитини.

- Послуги перевезення, зберігання арештованого майна, у тому числі транспортування і зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику чи стоянці.

- Банківські послуги при операціях з іноземною валютою.

- Сплата судового збору.

- Плата за користування Єдиним державним реєстром виконавчих проваджень та після введення в дію статті 8 Закону України № 1404-VIII "Про виконавче провадження" плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження.

-І нші витрати виконавчого провадження, здійснені під час проведення виконавчих дій.

Розміри витрат виконавчого провадження встановлені в Розділі ІІ вказаного наказу, а саме:

- Розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пунктах 1, 3, 6, 7, 10 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються відповідно до вартості товарів і послуг, зазначеної у відповідних договорах.

- Розміри витрат за транспортування і зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику чи стоянці визначаються наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, Міністерства фінансів України від 10 жовтня 2013 року №967/1218/869 "Про затвердження розмірів плат за транспортування і зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів на спеціальних майданчиках (стоянках)", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2013 року за № 1887/24419.

- Розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пунктах 2, 4 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються згідно з тарифами Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта".

- Розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пункті 5 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються відповідно до вартості розшукових дій, визначених законодавством.

Розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пункті 8 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються відповідно до ставок судового збору, затвердженого Законом України "Про судовий збір".

Розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пункті 9 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються відповідно до встановленого Міністерством юстиції України розміру оплати.

Відповідні структурні підрозділи (спеціалісти) Міністерства юстиції України, головних територіальних управлінь юстиції, що відповідають за закупівлю товарів і послуг, протягом п'яти робочих днів з дати укладання договору про закупівлю товарів і послуг, визначених пунктами 1, 2, 3, 6, 7, 10 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, повідомляють Департамент Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції та відділи державної виконавчої служби про вартість закупівлі одиниці товару і послуги. На підставі наданої інформації державний виконавець визначає розмір витрат виконавчого провадження.

Розміри витрат виконавчого провадження, які стягнуті до проведення процедури закупівлі відповідних товарів і послуг, визначаються на підставі вартості раніше придбаних товарів і послуг.

Приватний виконавець визначає розмір витрат виконавчого провадження на підставі документів про закупівлю (придбання) відповідних товарів і послуг.

Пунктом 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 року №2832/5), яка розроблена відповідно до Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон), інших законодавчих актів України та нормативно-правових актів Міністерства юстиції України, і визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню, передбачено, що витрати виконавчого провадження стягуються з боржника на підставі постанови виконавця про їх стягнення, у якій зазначаються види та суми витрат виконавчого провадження. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження надсилається сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

З постанов від 18 січня 2019 року ВП №57942196 та від 21 січня 2019 року ВП №57941696 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, винесених приватним виконавцем на підставі статті 42 Закону України "Про виконавче провадження", вбачається, що стягнуто з боржника - ТОВ "ДТЕК Енерго", 584,20 грн. та 584,20 грн. витрат виконавчого провадження.

Проте, в оскаржуваних постановах приватним виконавцем не було зазначено види та суми витрат, які понесені приватним виконавцем.

Приватним виконавцем долучено до справи копію матеріалів виконавчих проваджень в яких міститься калькуляція витрат та розрахунок витрат виконавчих проваджень №57942196 та №57941696, понесених при примусовому виконанні рішення суду, в яких відображено: по виконавчому документу ВП №57942196: щомісячна абонплата за адміністрування в АСВП та реєстрі нерухомого майна за 1-м ВП (10 грн); обов'язковий платіж за отримання витягу в паперовій формі з відомостей реєстру рухомого майна (кількість 1, 51 грн); витрати на канцелярію (25,20 грн); витрати на відправку поштової кореспонденції (171 грн); інші витрати (комісія банку 3 грн; грошова компенсація за використання власних транспортних засобів 224 грн; залучення експертів/спеціалістів 100 грн); №57941696: щомісячна абонплата за адміністрування в АСВП та реєстрі нерухомого майна за 1-м ВП (10 грн); обов'язковий платіж за отримання витягу в паперовій формі з відомостей реєстру рухомого майна (кількість 1, 51 грн); витрати на канцелярію (25,20 грн); витрати на відправку поштової кореспонденції (171 грн); інші витрати (комісія банку 3 грн; грошова компенсація за використання власних транспортних засобів 224 грн; залучення експертів/спеціалістів 100 грн).

Проте, вказані розрахунки відповідними доказами не підтверджені та не спростовують відсутність зазначення в оскаржуваних постановах видів та сум витрат виконавчого провадження.

Що стосується доводів апеляційної скарги, то колегія суддів не приймає їх до уваги з огляду на те, що вони повністю спростовуються доводами суду першої інстанції, що викладені в оскаржуваному судовому рішенні.

Так, відповідачем в апеляційній скарзі зазначено, що позивач порушив строк звернення до суду з даним позовом в частині оскарження постанов від 18 грудня 2018 року ВП №57941696 та ВП №57942196 про стягнення з боржника основної винагороди.

Поновлюючи строк на звернення суд першої інстанції навів доводи повноважності позивачем поважності строку та вважав, що пропуск такого строку є з поважних причин.

Колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції.

Частина 2 статті 74 КАС України визначає, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця, у т.ч. постанови приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами до відповідного адміністративного суду.

Проте, законодавець категорично у даній нормі закону не пов'язує обов'язковість оскарження постанов приватного виконавця лише до суду, а передбачає можливість такого оскарження, проте до певного суду.

Тому, позивач не був позбавлений права на оскарження рішень приватного виконавця, прийнятих у зв'язку з виконанням судового рішення, до Міністерства юстиції України.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, оскільки суд всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 15 березня 2019 року.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Лисенка Сергія Олексійовича залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 15 березня 2019 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Судя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Пилипенко О.Є.

Повний текст виготовлено: 02 квітня 2019 року.