Справа № 520/10908/18
Суддя: Зоркіна Ю.В.
Дата ухвалення: 2019-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

21 березня 2019 р. № 520/10908/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Зоркіна Ю.В.

при секретарі судового засідання Пройдак С.М.,

у присутності

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Комунальне підприємство "ХАРКІВЖИЛБУД" (вул. Саперна, б. 10А,Харків,61033, ) до Головне управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків,61057, ) про скасування податкового повідомлення-рішення,-

встановив:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом та просить суд з урахуванням уточнення позовних вимог: скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Харківській області від 05.09.2018 року №7 про нарахування комунальному підприємству "Харківжилбуд» грошового зобовязання щодо сплати штрафних санкцій в сумі 1992934.50 грн., та пені в сумі 24678.78 грн.; скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Харківській області від 30.11.2018 року №7 про нарахування комунальному підприємству Харківжилбуд» грошового зобовязання щодо сплати штрафних санкцій в сумі 1992934.50 грн., та пені в сумі 24678.78 грн.; стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС в Харківській області на користь Комунального підприємства «Харківжилбуд» витрати зі сплати судового збору в сумі 30 264,20 грн.

Ухвалою від 03.12.2018 року у справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання по справі. Протокольною ухвалою від 18.02.2019 року у справі закрито підготовче засідання та призначено розгляд справи по суті.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що помилково перерахована узгоджена сума грошового зобов'язання до державного бюджетну в строк, встановлений пунктом 57.1 ст.57 ПК України, має кваліфікуватися як дія, хоча і помилкова, а, отже, не може бути підставою для застосування штрафів.

В судовому засіданні представник позивача заявлений позов підтримав, просив позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні адміністративний позов не визнав, з тих підстав, що підприємством не в повному обсязі перераховано до державного бюджету податок з доходів фізичних осіб, що є підставою для застосування штрафних санкцій в порядку, визначеному ст.127 ПК України. Крім того представник відповідача зазначив, що з урахуванням приписів ст.60 ПК України податкове повідомлення рішення від 05.09.2018 року № 7 вважається відкликаним.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши долучені до матеріалів справи документи, суд встановив наступні обставини.

Матеріалами справи підтверджено та не заперечується сторонами по справі, що позивачем при виплаті нарахованих доходів на користь платників податків фізичних осіб податок на доходи фізичних осіб 22.07 2016 року у сумі 38593.38 грн. та 09.08.2016 року у сумі 42764.31 грн. перераховано на розрахунковий рахунок військового збору, тоді як військовий збір 22.07.2016 року у сумі 3833.91 грн., та 09.08.2016 року в сумі 3563.69 грн. перераховано на розрахунковий рахунок податку на доходи фізичних осіб.

У період з 16.07.2018 року по 10.08.2018 року фахівцями відповідача проведено документальну планову перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного законодавства, єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 року по 31.03.2018 року.

За результатами проведеної перевірки складено акт від 17.08.2018 року № 3337/20-40-14-01-08/31733547, яким зафіксовано низку порушень, в тому числі: пп. 168.1.2 ст.168, п.176.2. ст.176 ПК України.

Порушення, встановлені актом перевірки, стали підставою для винесення податкового повідомлення - рішення від 05.09.2018 року № 7, яким підприємству збільшено суму грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб на 2088327.71 грн., в тому числі основний платіж 70715.43 грн., штрафні санкції 1992934.50 грн. пеня 24678.78 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням відповідача, позивач скористався правом адміністративного оскарження, визначеного ст.56 ПК України, за результатами якого податкове повідомлення-рішення від 05.09.2018 року № 7 в частині донарахування основного платежу у сумі 70715.43 грн. скасовано, а в іншій частині залишено без змін. За результатами розгляду скарги позивача контролюючим органом винесено нове податкове повідомлення рішення від 30.11.2018 року № 7, яким підприємству визначено штрафні санкції у сумі 1992934.50 грн. та нарахована пеня в розмірі 24678.78 грн.

Перевіряючи оскаржувані рішення відповідача на відповідність положенням ч.2 ст.2 КАС України, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.п.168.1.1 п.168.1 ст. 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в ст.167 цього Кодексу.

Відповідно до п.54.1-54.2 ст.54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою. Грошове зобов'язання щодо суми податкових зобов'язань з податку, що підлягає утриманню та сплаті (перерахуванню) до бюджету в разі нарахування/виплати доходу на користь платника податку - фізичної особи, вважається узгодженим податковим агентом або платником податку, який отримує доходи не від податкового агента, в момент виникнення податкового зобов'язання, який визначається за календарною датою, встановленою розділом IV цього Кодексу для граничного строку сплати податку до відповідного бюджету.

Згідно з пп.57.1 ст.57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пп.168.1.2. п.168.1 ст.168 ПК України податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Згідно з пп.168.1.5 п.168.1 ст.168 ПК України якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Згідно п.п.126.1 ст.126 ПК України у разі, якщо платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

В той же час, п.127.1 ст.127 ПК України передбачено, що не нарахування і неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом до/або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягне за собою накладення штрафу у розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Дії передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1096 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Положення ст.126 ПК України щодо застосування штрафної санкції застосовується у випадку, коли має місце несвоєчасність сплати платником податків узгодженої суми грошового зобов'язання. При цьому розмір такої санкції прямо залежить від часу затримки такої сплати. Тобто, у разі, якщо платник податків не сплачує суми самостійно визначеного грошового зобов'язання протягом строків, передбачених ПК України, такий платник податків притягується до відповідальності відповідно до ст. 126 ПК України.

Положення ст. 127 ПК України встановлюється як міра відповідальності, яка покладається на платника податків, в тому числі і на податкового агента, саме за несплату (неперерахування) податків, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, при чому відповідність розміру штрафних санкцій за вчинення такого порушення визначається (обчислюється) не з часу затримки такої несплати, як передбачено статтею 126 ПК а з кількості разів допущених таких порушень протягом певного періоду часу. Тобто склад порушення передбачає, що нарахування, сплата чи утримання податку не відбулися до чи на момент виплати доходу.

Вказана позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеними в постанові від 10.11.2015 року по справі № 21-2919а15, від 22 березня 2016 року у справі № 21-3694а15, постанові ВС від 27 березня 2018 року у справі 811/618/17 (провадження №К/9901/16049/18)

Таким чином враховуючи вищезазначене, а також встановлені обставини справи, зокрема, що податок з доходів фізичних осіб позивачем утримано та перераховано до бюджету у день виплати заробітної плати, суд приходить до висновку про безпідставність застосування до позивача за несвоєчасну сплату податку на доходи фізичних штрафних санкцій, передбачених ст.127 ПК України, а отже, податкове повідомлення рішення від 30.11.2018 року № 30.11.2018 року № 7 є таким, що підлягає скасуванню.

Суд також звертає увагу на те, що відповідно до п.56.1,56.2 ст.56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку. У разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

Рішення центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, прийняте за розглядом скарги платника податків, є остаточним і не підлягає подальшому адміністративному оскарженню, але може бути оскаржене в судовому порядку (пункт 56.10 статті 56 ПК України).

Пунктом 55.1 ст.55 ПК України встановлено, що податкове повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобов'язання платника податків або будь-яке інше рішення контролюючого органу може бути скасоване контролюючим органом вищого рівня під час проведення процедури його адміністративного оскарження та в інших випадках у разі встановлення невідповідності таких рішень актам законодавства.

Відповідно до пп.60.1.3. п.60.1 ст.60 ПК України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов'язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення або суму податкового боргу, визначену в податковій вимозі.

У випадках, визначених підпунктами 60.1.3 і 60.1.5 п. 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними з дня надходження до платника податків податкового повідомлення-рішення або податкової вимоги, які містять зменшену суму грошового зобов'язання або податкового боргу (пункт 60.4 статті 60 Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 3 розділу ІІ Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28 грудня 2015 року №1204, податкове повідомлення-рішення складається за кожним окремим податком, збором разом із штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) або штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами), передбаченими Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією (штрафом) та пенею за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у тому числі за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

У разі зменшення контролюючим органом суми бюджетного відшкодування, зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платнику податків надсилаються (вручаються) окремі податкові повідомлення-рішення.

Пунктом 5 розділу ІІ Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків встановлено, якщо за результатами адміністративного або судового оскарження грошове зобов'язання, зменшення (збільшення) суми податкових зобов'язань та/або податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, штрафна (фінансова) санкція (штраф) та пеня за порушення норм іншого законодавства, зазначені у податковому повідомленні-рішенні, зменшуються, то шляхом опрацювання інформації підрозділів правової роботи щодо прийнятих рішень за результатами розгляду скарг в адміністративному та/або судовому порядку складається податкове повідомлення-рішення, яке містить зменшену суму грошового зобов'язання, зменшену суму зменшення (збільшення) податкових зобов'язань та/або податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, штрафної (фінансової) санкції (штрафу) та пені за порушення норм іншого законодавства.

Згідно з підпунктом 2 пункту 1 розділу V Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, податкове повідомлення-рішення вважається відкликаним, якщо контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов'язання, суму зменшення (збільшення) податкових зобов'язань та/або податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, штрафної (фінансової) санкції (штрафу) та пені за порушення норм іншого законодавства, що зазначені у раніше прийнятому податковому повідомленні-рішенні.

У випадках, визначених підпунктами 2 і 4 пункту 1 цього розділу, податкове повідомлення-рішення вважається відкликаним з дня отримання платником податків податкового повідомлення-рішення, яке містить зменшену суму грошового зобов'язання (пункту 3 розділу V Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків).

З огляду на викладені обставини та виходячи з положень пп.60.1.3 п.60.1 , п.60.4 ст 60 ПК України, пункту 3 Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків 1, 3 розділу V Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків суд зазначає, що податкове повідомлення-рішення від 30.09.2018 року №7 є відкликаним з дня надходження до платника податків прийнятого відповідачем податкового повідомлення-рішення від 31.11.2018 вересня 2016 року № 7 про застосування штрафних санкцій.

З урахуванням наведеного та з огляду на те, що податкове повідомлення-рішення від 05.09.2018 року №7 є відкликаним, відповідно не породжує для платника податків обов'язку по сплаті штрафних санкцій, а відтак доводи позивача у даній частині не знайшли свого нормативного та документального підтвердження.

Відповідно до ст.ст. 7,9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. У відповідності до ч. 2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС України в Харківській області від 30.11.2018 року № 7.

В іншій частині вимог позов залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду у відповідності до ст. 295 цього Кодексу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

У повному обсязі рішення виготовлено 01.04.2019

Суддя Зоркіна Ю.В.