Справа № 1340/5604/18
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2019-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 1340/5604/18
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 березня 2019 року м. Львів
Львівський окружний адміністративний суд в складі:
Головуючого-судді Мричко Н.І.,
за участю секретаря судового засідання Мусій С.В.,
представника відповідача ОСОБА_1,
встановив:
Ухвалою суду від 22.11.2018 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Відповідач подав відзив на позовну заяву (арк. справи 19-20), в якому зазначає, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Позивач є співвласником квартири за адресою: м. Львів, вул. Академіка ОСОБА_3, 7/3, загальною площею 51,2 кв. м. та співвласником квартири за адресою: м. Львів, вул. Гвардійська, 17/6, загальною площею 174,7 кв. м. Вказує, що на підставі вказаної інформації ГУ ДФС у Львівській області винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення про визначення суми податкового зобовязання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік на суму 356,79 грн. та на суму 1826,10 грн. Вважає оскаржувані податкові повідомлення-рішення правомірними та просить суд відмовити Позивачу в задоволенні позовних вимог.
Позивач, представник позивача у судове засідання, яке відбулося 28.03.2019 не зявились. Представник позивача 07.03.2019 до суду подав заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, заяві про зміну підстав позову. Просив розгляд справи здійснювати у відсутності Позивача та її представника.
Представник відповідача щодо позовних вимог заперечив з підстав наведених у відзиві на позовну заяву. Просив відмовити у задоволенні позову повністю.
Зясувавши зміст спірних правовідносин, дослідивши долучені до матеріалів справи докази, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.
Позивач не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, звернулася до суду з відповідним позовом.
При вирішенні спору, суд застосовує наступні норми права.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулюються Податковим кодексом України (далі ПК України) в редакції чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обовязки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обовязки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Відповідно до підпунктів 266.1.1, 266.1.2 пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Визначення платників податку в разі перебування об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості у спільній частковій або спільній сумісній власності кількох осіб:
а) якщо обєкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній частковій власності кількох осіб, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку;
б) якщо обєкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділений в натурі, платником податку є одна з таких осіб-власників, визначена за їх згодою, якщо інше не встановлено судом;
в) якщо обєкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб і поділений між ними в натурі, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку.
Згідно з підпунктом 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України обєктом оподаткування є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.
Відповідно до підпункту 266.3.1 пункту 266.23 статті 266 ПК України базою оподаткування є загальна площа обєкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.
Згідно з підпунктом 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України база оподаткування об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Відповідно до підпункту 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 ПК України база оподаткування обєкта/обєктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи платника податку, зменшується:
а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів;
б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів;
в) для різних типів обєктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів.
Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).
Положеннями підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України визначено, що обчислення суми податку з обєкта/обєктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку:
а) за наявності у власності платника податку одного об'єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;
б) за наявності у власності платника податку більше одного об'єкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об'єктів, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;
в) за наявності у власності платника податку обєктів житлової нерухомості різних видів, у тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об'єктів, зменшеної відповідно до підпункту "в" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;
г) сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів "б" і "в" цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з об'єктів житлової нерухомості;
Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з обєктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).
Згідно з підпунктом 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України контролюючі органи за місцем проживання (реєстрації) платників податку в десятиденний строк інформують відповідні контролюючі органи за місцезнаходженням об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості про надіслані (вручені) платнику податку податкові повідомлення-рішення про сплату податку у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Відповідно до підпункту 266.7.4 пункту 266.7 статті 266 ПК України органи державної реєстрації прав на нерухоме майно, а також органи, що здійснюють реєстрацію місця проживання фізичних осіб, зобовязані щокварталу у 15-денний строк після закінчення податкового (звітного) кварталу подавати контролюючим органам відомості, необхідні для розрахунку та справляння податку фізичними та юридичними особами, за місцем розташування такого об'єкта нерухомого майна станом на перше число відповідного кварталу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
При вирішенні спору, суд виходить з таких мотивів.
Суд встановив, що згідно з Витягу про державну реєстрацію прав № 28435674 від 21.12.2010 ОСОБА_2 є власником 1/3 частки обєкта нерухомості за адресою: Львівська обл., м. Львів, вул. Академіка ОСОБА_3АДРЕСА_1, загальною площею 51,2 м. кв. (арк. справи 32).
Податковим органом надано суду розрахунок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2017 рік, по обєктах оподаткування, які належать ОСОБА_2 (арк. справи 40).
Тобто, ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності обєкта нерухомості, за адресою: Львівська область, місто Львів, вулиця Гвардійська, 17/6, належить - 43,67 кв.м., а не 87,35 кв.м., як зазначено податковим органом у розрахунку.
Щодо обєкта за адресою: Львівська область, місто Львів, вулиця Єфремова С. академіка, 7/3, у розрахунку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки казано, вказано, що загальна площа обєкта становить 51,20 кв.м., у графі розмір частки у праві власності зазначено 34,13 кв.м. Разом з тим, як видно з Витягу про державну реєстрацію прав № 28435674 від 21.12.2010, ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності належить 1/3 частки у житловій нерухомості, за адресою: Львівська область, місто Львів, вулиця Єфремова С. академіка, 7/3.
Тобто ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності обєкта нерухомості, за адресою: Львівська область, місто Львів, вулиця Єфремова С. академіка, 7/3, належить 17,06 кв.м., а не 34,13 кв.м., як зазначено податковим органом у розрахунку.
З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що податковим органом проведено обчислення суми податкового зобовязання без врахування приписів пункту «а» підпункту 266.1.2 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України, де зазначено, що якщо обєкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній частковій власності кількох осіб, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У відповідності до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.
Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Враховуючи викладене та зважаючи на встановлені обставини, суд вважає позовні вимоги Позивача обґрунтованими, підставними та такими, що підлягають до задоволення в повному обсязі.
Щодо судових витрат, суд вважає, що такі слід стягнути на користь Позивача, з огляду на таке.
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.
Під час звернення до суду ОСОБА_2 сплатила судовий збір в сумі 704,80 грн., що підтверджується квитанцією № 97 від 19.11.2018 (арк. справи 4).
Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
адміністративний позов задовольнити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 02.04.2019.

Суддя Мричко Н.І.