Справа № 2-а-3044/11
Суддя: Мельниченко С. П.
Дата ухвалення: 2011-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-3044/11
№ б/н
П О С Т А Н О В А

іменем України

29 серпня 2011 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в

складі:

головуючого судді Мельниченко С.П.,

при секретарі Білодід Ю.П.,

за участі позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІДПС ВДАІ з обслуговування адміністративної території м. Новомосковська, Новомосковського району та АТІ підпорядкованого УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області, як адміністративного суду, знаходиться адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до ІДПС ВДАІ з обслуговування адміністративної території м. Новомосковська, Новомосковського району та АТІ підпорядкованого УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що 01.03.2011 р. о 12-00 годині відповідачем відносно позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення серії АЕ1 №369047, в якому зазначено, що позивач у м. Новомосковську по вул. Радянській, 19 керуючи автомобілем НОМЕР_1, здійснив зупинку на посадковому майданчику для зупинки маршрутних транспортних засобів, чим порушив вимоги п.15.9 «е» ПДР України. Позивач з цим не погодився, про що вказав інспектору, однак останнім на підставі зазначеного протоколу була винесена постанова в справі про адміністративне правопорушення серії АЕ1 №262056, якою відповідач визнав позивача винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та наклав адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 255 грн.

Позивач вважає дану постанову необгрунтованою, такою що не відповідає нормам КУпАП, винесеною з порушенням ст.ст.245, 251, 280 КУпАП, відповідно до яких завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та дотримання процесуального порядку розгляду справи.

Так позивач вважає, що відповідачем при розгляді справи не були з'ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність у звязку з чим, просить скасувати зазначену постанову в справі про адміністративне правопорушення, а справу про адміністративне правопорушення закрити, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини викладенні в адміністративному позові та на пояснення надані в судовому засіданні, просив позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності в якій заперечував проти задоволення позовних вимог позивача.

Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали адміністративної справи, вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 72 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, однак відповідачем не надано заперечень проти позову та жодних доказів правомірності своїх дій.

Судом по справі встановлено, що 01.03.2011 р. відповідачем відносно позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення серії АЕ1 №369047, згідно якого позивач 01.03.2011 р. о 12-00 годині у м. Новомосковську по вул. Радянській, 19 керуючи автомобілем НОМЕР_1, здійснив зупинку на посадковому майданчику для зупинки маршрутних транспортних засобів, чим порушив вимоги п.15.9 «е» ПДР України, за що передбачена відповідальність по ч.1 ст.122 КУпАП.

Відповідно до п.15.9 «е» ПДР України зупинка забороняється ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків.

Як зазаначає в своєму позові позивач, і суд з цим погоджується зазначена норма правил введена для забезпечення ритмичності руху маршрутних транспортних засобів по графіку і створення пасажирському транспорту безпечних умов для підїзду до зупинки або від'їзду від неї. Відповідно позивач зазначає в позові та пояснив в судовому засіданні, що зупинка ним була скоєна на відстані більше 30 метрів, а саме 45-50 метрів, однак ІДПС ОСОБА_2 відмовився здійснити заміри, натомість ігноруючи пояснення позивача, погрожував останьому накладннням адміністратвиного стягнення у вигляді позбавлення права керування тартспортним засобом.

На підставі вказаного протоколу відповідачем 01.03.2011 р. було винесено постанову серії АЕ1 №262056, якою позивача визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 255 грн.

Суд вважає, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідачем були допущені порушення процесуальних норм, що потягло за собою винесення помилкової та необгрунтованої постанови.

Так, відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З матеріалів справи вбачається, що фактично єдиним доказом винності позивача у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП є протокол.

Виходячи з вимог ст.ст. 7, 245, 251, 252, 280 КУпАП, працівник Державтоінспекції повинен був розглянути в сукупності як протокол про адміністративне правопорушення, так і пояснення позивача, які є доказами в справі про адміністративне правопорушення. Якщо ж працівник Державтоінспекції, під час розгляду справи, не згоден з поясненнями, він повинен надати їм відповідну оцінку та спростувати, керуючись ст.ст. 245, 252 КУпАП, зазначивши про це в постанові з посиланням на підстави такого спростування. Однак, пояснення позивача щодо суті справи не були оцінені та спростовані. Таким чином, докази працівника Державтоінспекції не ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, чим порушені ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП,

Згідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви, щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, суд приходить до висновку, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП являється безпідставним.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що постанова в справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню.

Що стосується позовних вимог про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, то вони задоволенню не підлягають з огляду на те, що суд не наділений повноваженнями вирішувати справу про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, а отже й не наділений повноваженнями закривати провадження у цій справі.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст.4-9, 13, 14, 71, 128, 159, 160, 161, 162, 163 КАС України, ст.ст.247, 251, 258, 268, 292, 293 КУпАП, Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 p., -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ІДПС ВДАІ з обслуговування адміністративної території м. Новомосковська, Новомосковського району та ATI підпорядкованого УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АЕ1 №262056, винесену 01.03.2011 року ІДПС ВДАІ з обслуговування адміністративної території м. Новомосковська, Новомосковського району та ATI підпорядкованого УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_2 про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 по ч.1 ст.122 КУпАП направити на новий розгляд до ВДАІ з обслуговування адміністративної території м. Новомосковська, Новомосковського району та ATI підпорядкованого УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області.

В іншій частині позовних вимог позивача відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя С.П. Мельниченко