Справа № 165/406/18
Суддя: Рибачук Андрій Іванович
Дата ухвалення: 2019-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2019 рокуЛьвів№ 857/2381/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Рибачука А. І.,

суддів Багрія В. М., Старунського Д. М.

за участю секретаря Пильо І. І.,

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС Державної фіскальної служби України на рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 17 січня 2019 року у справі № 165/406/18 (рішення ухвалене у м. Нововолинську судом у складі головуючого судді Ушакова М. М.) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС Державної фіскальної служби України про визнання протиправними дій та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Львівської митниці ДФС Державної фіскальної служби України (далі Львівська митниця ДФС), в якому просила визнати протиправними дії посадових осіб Львівської митниці ДФС та скасувати постанову у справі про порушення митних правил від 23 січня 2018 року № 5853/20900/17, якою її визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 470 Митного кодексу України (далі МК України) та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 8500,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовувала посиланням на те, що відповідач протиправно притягнув її до адміністративної відповідальності за порушення митних правил за статтею 470 МК України та наклав на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн, оскільки вона не вчиняла вказаного правопорушення.

Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 17 січня 2019 року вказаний позов задоволено. Скасовано постанову у справі про порушення митних правил від 23 січня 2018 року № 5853/20900/17, винесену заступником начальника Львівської митниці ДФС - начальником управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 470 МК України.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, з посиланням на неповне зясування судом першої інстанції обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржене рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує посиланням на те, що оскаржена постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності прийнята правомірно, оскільки ОСОБА_1 перевищила встановлений статтею 95 МК України строк вивезення транспортного засобу марки «BMW x5», р. н. Y942YRS, кузов № НОМЕР_1 за межі митної території України, який був нею ввезений з метою транзиту 05 січня 2016 року о 05 год. 44 хв. через митний пост «Ягодин» Волинської митниці ДФС, а відтак у її діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 470 МК України.

Учасники справи, в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце його проведення, тому відповідно до частини четвертої статті 229 та пункту 2 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що заступником начальника Львівської митниці ДФС - начальником управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії ОСОБА_2 23 січня 2018 року винесено постанову у справі про порушення митних правил № 5853/20900/17, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого частиною третьою статті 470 МК України та накладено на неї стягнення у виді штрафу в розмірі п'ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 8500,00 грн.

Вказану постанову винесено на підставі протоколу про порушення митних правил від 17 листопада 2017 року № 5853/20900/17 у якому зазначено, що 17 листопада 2017 року о 11.30 год. громадянка України ОСОБА_1 прямувала у приватну поїздку з ОСОБА_3 до України через митний пункт «Угринів» Львівської митниці ДФС автомобілем марки «Citroen» моделі «Jumper», р. н. АС0480ВМ, смугою спрощеного митного контролю «зелений коридор» у якості пасажира. У ході проведення митних формальностей стосовно зазначеного автомобіля спрацювала система аналізу ризиків відносно ОСОБА_1, зокрема, виявлено наявність в автоматизованій системі митного оформлення «Інспектор» та єдиній автоматизованій інформаційній системі (ЄАІС) Державної митної служби України орієнтування щодо не вивезення транспортного засобу марки «BMW x5», р. н. Y942YRS, кузов № НОМЕР_1 за межі митної території України, який був ввезений з метою транзиту ОСОБА_1 05 січня 2016 року о 05 год. 44 хв. через митний пост «Ягодин» Волинської митниці ДФС без письмового декларування та сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті транспортних засобів, на строк, передбачений нормами статті 95 МК України для автомобільного транспорту.

Не погодившись із вказаною вище постановою та діями посадових осіб Львівської митниці ДФС щодо винесення такої, позивач оскаржила їх до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що в діях позивача відсутній склад правопорушення, передбачений частиною третьою статті 470 МК України, оскільки відповідачем не надано належних та допустимих доказів того, що саме ОСОБА_1 ввезено відповідний транспортний засіб, як і не надано доказів, які б підтверджували право власності чи користування зазначеним транспортним засобом останньою.

Суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Положеннями частини першої статті 458 МК України визначено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Статтею 90 МК України унормовано, що транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Частиною першою статті 93 МК України передбачено, що товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні: 1) перебувати у незмінному стані, крім природних змін їх якісних та/або кількісних характеристик за нормальних умов транспортування і зберігання; 2) не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту; 3) бути доставленими у орган доходів і зборів призначення до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу;

Правилами пункту 1 частини першої статті 95 МК України встановлено строк транзитних перевезень для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

В той же час, частиною другою статті 95 МК України передбачено, що до строків, зазначених у частині першій цієї статті, не включається: 1) час дії обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу; 2) час зберігання товарів під митним контролем (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює їх переміщення); 3) час, необхідний для здійснення інших операцій з товарами, у випадках, передбачених цим розділом (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює переміщення цих товарів).

Підставами для порушення справи про порушення митних правил є: 1) безпосереднє виявлення посадовими особами органу доходів і зборів порушення митних правил; 2) офіційні письмові повідомлення про вчинення особою порушення митних правил, отримані від правоохоронних органів, а також органів, що здійснюють види контролю, зазначені у частині першій статті 319 цього Кодексу; 3) офіційні письмові повідомлення про вчинення порушення митних правил, отримані від митних та правоохоронних органів іноземних держав, а також від міжнародних організацій (стаття 491 МК України).

Відповідальність за перевищення встановленого статтею 95 МК України строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів передбачена частиною третьою статті 470 МК України.

Нормами частини другої статті 95 МК України встановлено, що до строків, зазначених у частині першій даної статті, не включається час дії обставин щодо аварії чи дії непереборної сили, зазначених у статті 192 МК України.

Як зазначалось вище ОСОБА_1 притягнута до відповідальності за перевищення встановленого статтею 95 МК України строку вивезення транспортного засобу марки «BMW x5», р. н. Y942YRS, кузов № НОМЕР_1 за межі митної території України, який був нею ввезений з метою транзиту 05 січня 2016 року о 05 год. 44 хв. через митний пост «Ягодин» Волинської митниці ДФС та її дії кваліфіковано за частиною третьою статті 470 МК України.

Разом з тим, позивав заперечує факт ввезення нею вказаного вище транспортного засобу на митну територію України.

Слід зазначити, що порядок митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України встановлений Правилами митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби від 17 листопада 2015 року № 1118 (далі Правила № 1118)

Відповідно до пункту 7 розділу І Правил № 1118, власник ТЗ (транспортного засобу) або вповноважена особа, який переміщує ТЗ через митний кордон України, пред'являє його митному органу для проведення митного огляду й подає оригінали та ксерокопії, зокрема, таких документів: що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження); реєстраційних (технічних) документів на транспортний засіб (якщо він перебував на обліку в реєстраційному органі іноземної держави чи України) з відмітками про зняття транспортного засобу з обліку, якщо такі документи видаються реєстраційним органом; паспортних документів та інших документів, визначених законодавством України та міжнародними договорами України, що дають право на перетин державного кордону, та/або паспорта громадянина (посвідчення особи з відміткою про місце проживання); посвідки чи іншого документа про постійне (тимчасове) проживання в Україні або за кордоном тощо.

У абзаці четвертому пункту 9 цих Правил зазначено, що не підлягає пропуску через митний кордон України ТЗ, увезення якого в Україну заборонено згідно із законодавством або на який відсутні документи, що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження).

Підпунктом 3.1. пункту 3 розділу IV Правил № 1118 передбачено, що у разі ввезення громадянином-нерезидентом з метою транзиту на митну територію України ТЗ, зареєстрованого у відповідному реєстраційному органі іноземної держави, або ввезення

з цією самою метою громадянином-резидентом ТЗ, зареєстрованого постійно в цьому органі та який йому належить, що підтверджується відповідним документом про право власності на такий транспортний засіб та реєстраційним документом, декларування такого ТЗ здійснюється в усній формі

Системний аналіз зазначених вище норм дає підстави для висновку, що усне декларування ТЗ здійснюється лише у разі ввезення громадянином-нерезидентом з метою транзиту на митну територію України ТЗ, зареєстрованого у відповідному реєстраційному органі іноземної держави, або ввезення з цією самою метою громадянином-резидентом належного йому ТЗ, зареєстрованого постійно в цьому органі. В усіх інших випадках митне декларування ТЗ здійснюється у письмовій формі з поданням митному органу оригіналів згаданих вище документів для огляду та їх копій, які після митного оформлення залишаються в справах митного органу.

Крім цього, пунктом 7 Типової технологічної схеми здійснення митного контролю автомобільних транспортних засобів перевізників і товарів, що переміщуються ними, у пунктах пропуску через державний кордон, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2012 року № 451 визначено, що митний контроль автомобільних транспортних засобів і товарів у пунктах пропуску здійснюється, зокрема, шляхом перевірки документів та відомостей, які відповідно до законодавства надаються митним органам під час переміщення автомобільних транспортних засобів і товарів через митний кордон України.

Отже, належними доказами в підтвердження факту ввезення позивачем згаданого вище транспортного засобу в режимі транзит на митну територію України за умови, що позивач заперечує цей факт, є документи, які повинні були подаватися при переміщенні ТЗ через митний кордон України та копії яких повинні були залишатися в справах митного органу.

Слід зазначити, що на вимогу суду відповідачем зазначених документів на підтвердження факту ввезення ОСОБА_1 вказаного вище транспортного засобу не представлено. Останнім зазначено, що такі у митного органу відсутні.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Відповідно до частини другої цієї статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено).

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно частини другої статті 74 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 76 КАС України).

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на те, що матеріали справи не містять достатніх належних і допустимих доказів того, що саме позивач здійснила ввезення на митну територію України вказаного вище транспортного засобу, правильним є висновки суду першої інстанції про протиправність накладення на позивача адміністративного стягнення за порушення митних правил.

За наведених обставин, суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права або порушення норм процесуального права, що відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 241, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС Державної фіскальної служби України залишити без задоволення, а рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 17 січня 2019 року у справі № 165/406/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_4
судді ОСОБА_5
ОСОБА_6