Справа № 552/766/19
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2019-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2019 р.Справа № 552/766/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Лях О.П. , Яковенка М.М. ,

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 (ОСОБА_1) на рішення Київського районного суду м. Полтави від 14.02.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Кузіна Ж.В., пров. Хорольський, 6, м. Полтава, 36034, повний текст складено 14.02.19 року по справі № 552/766/19

за позовом Київського районного відділу у м. Полтаві Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області

до ОСОБА_1 (ОСОБА_1)

про продовження строку затримання в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Київський районний відділ у м. Полтаві Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області, звернувся до Київського районного суду м. Полтави з адміністративним позовом до ОСОБА_1, в якому просив суд:

- продовжити строк затримання в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що на підставі рішення Київського райсуду м. Полтави від 15.08.2018 громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 затримано для ідентифікації з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні на строк 6 місяців. На час звернення до суду питання щодо ідентифікації відповідача для подальшого видворення за межі України не вирішено, відповідач відмовився від заповнення запропонованої анкети на Посольство Народної Республіки Бангладеш, крім того, на неодноразові запити щодо документування даного громадянина відповіді з країни громадянської належності іноземця не надходили.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 14.02.2019 позов задоволено. Продовжено строк затримання на шість місяців громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 (ОСОБА_1), ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою забезпечення примусового видворення за межі території України.

Не погодившись з рішення суду першої інстанції відповідачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення та залишити позовну заяву без розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказує, що позивачем пропущено визначений ч. 12 ст. 289 КАС України п'ятиденний строк на подання адміністративного позову про продовження строку затримання громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 (ОСОБА_1).

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що рішенням Київського районного суду м. Полтави від 15.08.2018 по справі № 552/4629/18 задоволено позов Київського РВ у м. Полтаві Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області до громадянина ОСОБА_1 про затримання для ідентифікації з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні та примусового видворення з України. Затримано строком на шість місяців для ідентифікації громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, та примусово видворити з України після завершення процедури його ідентифікації (а.с. 6-9).

Рішення набрало законної сили та звернуто до виконання.

З метою виконання вказаного судового рішення громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 поміщено до Миколаївського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, що підтверджується протоколом про адміністративне затримання від 15.08.2018 та актом приймання-передавання іноземця або особи без громадянства від 16.08.2018 (а. с. 16-17,22).

Шестимісячний строк, на який може бути затримано та поміщено особу, спливає 16.02.2019.

Матеріалами справи підтверджено, що під час перебування відповідача у Миколаївському пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, позивачем з метою забезпечення видворення відповідача вживалися заходи щодо його ідентифікації та документування.

Так, позивачем направлялися на адресу почесного Консула Народної Республіки Бангладеш у м. Київ відповідні Листи № 5301.6-196115/53.1-18 від 11.10.2018 та № 5301.6-339/53.1-19 від 09.01.2019 ( а.с. 25, 28).

Крім того, направлявся лист до департаменту консульської служби МЗС України № 5301.6-341/53.1-19 від 09.01.2019. ( а.с.29 ).

В той же час, згідно листа Миколаївського ПТПІ № 371-18 від 24.09.2018 громадянин Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовився від заповнення запропонованої анкети на Посольство Народної Республіки Бангладеш (а.с. 32).

З огляду на вказане, у позивача відсутні документи, необхідні для ідентифікації іноземця.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що питання щодо забезпечення примусового видворення відповідача не вирішено, так як відсутня інформація з країни громадянської належності відповідача, необхідна для ідентифікації особи, відсутня співпраця з боку самого відповідача в питанні його повернення до країни його походження, дані обставини є умовами, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи, то відповідно до законодавства є підстави для продовження строку перебування іноземця в пункті тимчасового перебування іноземців.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України та Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства".

Згідно з ч. 4 ст. 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 289 КАС України, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, на підставі заяви поданої органом охорони державного кордону до іноземця або особи без громадянства суд може застосувати такий захід як затримання з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

Згідно ч. 11-13 ст. 289 КАС України, строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Про продовження строку затримання не пізніш як за п'ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є: 1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації; 2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Так, нормами чинного законодавства передбачено, що у випадку відсутності співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації та неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи, строк затримання такої особи може бути продовжено шляхом подачі відповідного адміністративного позову, який подається кожні шість місяців.

Аналогічні положення викладені в пункті 12 Інструкції про порядок утримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, яка затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 29.02.2016 № 141.

Таким чином, у справах про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення слід встановити, одночасну наявність двох умов, а саме: відсутність співпраці з боку іноземця з органами державної міграційної служби та неодержання інформації з країни його походження.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем вживались заходи з метою ідентифікації відповідача, що підтверджується листуванням з консульськими органами та посольствами, однак відповідна інформація щодо особи відповідача на момент звернення до суду з даним позовом не одержана.

Стосовно доводів апеляційної скарги про пропущення позивачем, визначеного ч. 12 ст. 289 КАС України, п'ятиденного строку на подання адміністративного позову, колегія суддів зазначає наступне.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивачем зазначено, з посиланням на положення ст. 270 КАС України, особливості обрахування строків окремих категорій адміністративних справ.

Так, положеннями статті 270 КАС України визначено особливості обчислення процесуальних строків в окремих категоріях адміністративних справ, відповідно до ч. 1 ст. 270 КАС України зазначено, що на обчислення строків, встановлених статтями 273-277, 280-283 цього Кодексу, не поширюються правила частин другої - десятої статті 120 цього Кодексу.

Правовідносини, що склались в даній адміністративній справі регулюються положеннями ст. 289 КАС України, обчислення процесуальних строків за якою не віднесено до особливостей обчислення процесуальних строків визначених положеннями ст. 270 КАС України.

Як вже зазначалось, шестимісячний строк, на який може бути затримано та поміщено особу відповідача, спливає 16.02.2019, а тому позивач, з урахуванням вимог ч. 12 ст. 289 КАС України мав в строк до 11.02.2019 подати адміністративний позов до суду з метою продовження строку затримання відповідача.

Адміністративний позов поданий до суду першої інстанції за допомогою засобів поштового зв'язку, згідно з відмітки на поштовому конверті адміністративний позов поданий до відділення поштового зв'язку 08.02.2019, а тому з додержанням строку визначеного ч. 12 ст. 289 КАС України.

Таким чином, приймаючи до уваги, що позивачем вживалися заходи для ідентифікації відповідача з метою забезпечення виконання рішення про примусове видворення та з огляду на наявність умов, передбачених ч. 13 ст. 289 КАС України, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність належних правових підстав для продовження строку затримання відповідача, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права відсутні підстави для задоволення вимог поданої відповідачем апеляційної скарги про скасування рішення суду.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 271, 289, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 (ОСОБА_1) залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 14.02.2019 року по справі № 552/766/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)А.О. Бегунц
Судді(підпис) (підпис) О.П. Лях М.М. Яковенко