Справа № 240/5835/18
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2019-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
02 квітня 2019 року м. Житомир справа № 240/5835/18
Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Черняхович І.Е., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Бердичівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання рішення протиправним, зобов`язання прийняти рішення про призначення дострокової пенсії,
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Бердичівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області та до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області з позовом, в якому просить:
- визнати протиправним рішення Бердичівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про відмову у призначенні ОСОБА_1 дострокової пенсії за віком як учаснику бойових дій на підставі п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 дострокової пенсії за віком як учаснику бойових дій на підставі п.4 ч. 1 ст. 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що він має статус учасника бойових дій, оскільки в період з 29 червня 1995 року по 27 вересня 1995 року він брав участь у бойових діях в складі багатонаціональних сил ООН по підтримці миру у колишній Югославії у складі військової частини НОМЕР_1 . У зв`язку з цим позивач вважає, що він має право на призначення дострокової пенсії за віком відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", як військовослужбовець, який брав безпосередню участь у бойових діях. З метою реалізації свого права на пенсійне забезпечення, позивач звернувся до Бердичівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про призначення йому пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі п.4 ч. 1 ст. 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Однак відповідач листом від 30.07.2018 № 142/В-8 відмовив позивачу у призначенні пенсії, при цьому в якості підстави для відмови вказав, що участь миротворчих сил ООН у бойових діях на території Югославії з 15 липня 1992 року по 16 червня 1999 року не підтверджується постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1994 № 63 "Про організаційні заходи щодо застосування Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", якою затверджено перелік держав, яким надавалась допомога за участю військовослужбовців Радянської Армії, Військово-Морського Флоту, Комітету державної безпеки та осіб рядового, начальницького складу і військовослужбовців Міністерства внутрішніх справ, військовослужбовців Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, інших військових формувань, осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ колишнього Союзу PCP, і періодів бойових дій на їх території. У зв`язку з цим, відповідач дійшов висновку, що право на призначення дострокової пенсії як військовослужбовцю, який брав участь у бойових діях, у ОСОБА_1 відсутнє.
Вважаючи зазначену відмову протиправною, а своє право на пенсійне забезпечення порушеними, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.
09 січня 2019 року до суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому відповідач зазначив, що предметом спірних правовідносин у даній справі є оскарження рішення Бердичівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відсутності у позивача права на пенсійне забезпечення на підставі п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Натомість, відповідно до Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 28.12.2014 № 28-2, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області не наділене повноваженнями щодо призначення пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". З огляду на зазначене Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області вважає, що не може виступати в якості відповідача по даній справі, оскільки жодних рішень про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії ним не приймалось. Водночас з приводу зазначеного в позовній заяві твердження позивача про те, що Бердичівське об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області було реорганізоване шляхом приєднання до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, відповідач повідомив, що відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Бердичівське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на даний час не ліквідоване (припинене), а лише знаходиться в стані припинення. На підставі викладеного, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області вважає, що єдиним належним відповідачем у даній справі є Бердичівське об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (а.с.37-40).
По суті заявлених позовних вимог Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області вказало, що у позивача відсутнє право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку як учаснику бойових дій. В обґрунтування такого твердження зазначено, що відповідно до статті 2 Закону України "Про участь України в міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки" Україна бере участь у міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки у складі багатонаціональних військових формувань високої готовності шляхом здійснення оперативного чергування, направлення національного контингенту і національного персоналу у розпорядження органів, які визначаються рішеннями про проведення таких операцій, а також надання матеріально-технічних ресурсів та послуг. З огляду на зазначене, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області вважає, що миротворчі сили ООН участі в бойових діях не брали, тому позивач не має права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку згідно з п. 4 ч. 1 ст. 115 "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (а.с.37-40).
15 січня 2019 року до суду надійшов відзив Бердичівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому відповідач просив суд відмовити позивачу в задоволенні позову в повному обсязі у зв`язку з безпідставністю заявлених позовних вимог. Така позиція аргументована тим, що відповідно до положень Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2015 № 22-1 (далі Порядок № 22-1) для виникнення певних правовідносин, в тому числі щодо призначення пенсії, необхідно волевиявлення особи, яка звертається за таким призначенням, яке виявляється у зверненні такої особи до відповідного органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за формою, встановленою Порядком № 22-1 та доданими до заяви необхідними документами. Разом з тим, відповідач вказує, що ОСОБА_1 звернувся до Бердичівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою, яка не відповідала встановленому зразку, а тому вона була розглянута в порядку Закону України «Про звернення громадян» і позивачу були надані лише обґрунтовані роз`яснення. З огляду на зазначене відповідач вважає, що між сторонами відсутні спірні правовідносини, оскільки відсутнє рішення суб`єкта владних повноважень, яким вирішено права чи порушені інтереси позивача з приводу призначення йому пенсії (а.с.48-52).
Крім того, до суду надійшла заява ОСОБА_1 про заміну відповідача у справі №240/5835/18, в якій він просив суд замінити відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на Бердичівське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області в позовній вимозі про зобов`язання прийняти рішення про призначення позивачу дострокової пенсії за віком як учаснику бойових дій на підставі п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с.57-58).
Ухвалою суду від 02.04.2019 заяву ОСОБА_1 було задоволено та замінено відповідача з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на Бердичівське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.
Розгляд справи проводиться у порядку письмового провадження відповідно до вимог ст. 257, 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав.
З наявною у матеріалах справи копії довідки Чудніського районного військового комісаріату від 12.07.2018 №36 судом встановлено, що в період з 02 листопада 1981 року по 09 грудня 1983 року та з 09 червня 1995 року по 30 вересня 1995 року ОСОБА_1 проходив військову службу в Збройних Силах (а.с.14).
Відповідно до довідки Чуднівського районного військового комісаріату від 12.07.2018 №924 рядовий у відставці ОСОБА_1 дійсно приймав участь у бойових діях в складі багатонаціональних сил ООН по підтримці миру у колишній Югославії у складі в/ч НОМЕР_1 в період з 29 червня 1995 року по 27 вересня 1995 року (а.с.16).
Архівною довідкою Галузевого Державного архіву Міністерства оборони України №179/1/5784 від 14.05.2018 підтверджено, що ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом у в/ч НОМЕР_1 з 08 червня 1995 року по 27 вересня 1995 року. З 29 червня 1995 року місцем дислокації в/ч НОМЕР_1 було м. Плессо (колишня Югославія). Згідно історичної довідки в/ч НОМЕР_1 , особовий склад в/ч НОМЕР_1 приймав участь у бойових діях в складі багатонаціональних сил ООН по підтримці миру в колишній Югославії (м. Загреб) (а.с.15).
Згідно з довідкою ІНФОРМАЦІЯ_1 від 12.07.2018 №925 рядовий у відставці ОСОБА_1 проходив військову службу в складі діючої армії в період бойових дій (в тому числі під час виконання інтернаціонального обов`язку, перебування в партизанських загонах і з`єднаннях). Загальна кількість років, місяців, днів проходження ним військової службу в складі діючої армії в період бойових дій становить 2 місяці 28 днів (а.с.17).
У зв`язку із зазначеними обставинами, Чуднівським районним військовим комісаріатом Житомирської області 17 червня 1996 року було видано ОСОБА_1 посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_2 (а.с.4).
З метою реалізації свого права на пенсійне забезпечення позивач 17.07.2018 звернувся до Бердичівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про призначення йому дострокової пенсії за віком відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», як військовослужбовцю, який брав безпосередню участь у бойових діях (а.с.55).
Розглянувши зазначену заяву, Бердичівське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області листом від 30.07.2018 № 142/В-8 повідомило позивача, що права на призначення дострокової пенсії по віку відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» він не має.
Відсутність права на призначення пенсії відповідач аргументував тим, що відповідно до п. 4 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на призначення дострокової пенсії по віку надано військовослужбовцям, які брали участь у бойових діях після досягнення чоловіками 55 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років. Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України № 63 від 08.02.1994 «Про організаційні заходи щодо застосування Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (зі змінами) затверджено перелік держав, яким надавалась допомога за участю військовослужбовців Радянської Армії, Військово-Морського Флоту, Комітету державної безпеки та осіб рядового, начальницького складу і військовослужбовців Міністерства внутрішніх справ, військовослужбовців Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, інших військових формувань, осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ колишнього Союзу PCP, і періодів бойових дій на їх території. Водночас, відповідач зазначив, що участь миротворчих сил ООН у бойових діях на території Югославії з 15 липня 1992 року по 16 червня 1999 року даною постановою не підтверджується. Крім того, Бердичівське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області в листі від 30.07.2018 №142/В-8 вказало, що згідно Закону України «Про участь України в міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки» безпосередня участь українських військовослужбовців у складі багатонаціональних сил ООН у бойових діях не передбачена (на дані підрозділи покладається завдання по підтримці миру та безпеки). На підставі вищезазначеного, відповідач дійшов висновку про відсутність у ОСОБА_1 права на призначення дострокової пенсії за віком, як у учасника бойових дій (а.с.29)
Вищезазначена відмова Бердичівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, оформлена листом від 30.07.2018 № 142/В-8, у призначення ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до п. 4 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», стала підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Статтею 1 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788-XII), яка визначає право громадян України на державне пенсійне забезпечення, передбачено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Відповідно до ст. 16 Закону № 1788-XII військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та поліцейські, які брали участь у бойових діях, а також ті, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи виконанням інтернаціонального обов`язку, а також батьки і дружини (якщо вони не взяли повторний шлюб) військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, мають право на пенсію: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років.
Зазначена норма кореспондується з п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV), яким встановлено, що право на призначення дострокової пенсії за віком мають військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 20 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12 та 13 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особи з числа резервістів і військовозобов`язаних, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус особи, на яку поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", відповідно до абзаців шостого і сьомого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону, а також абзацу восьмого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.
З аналізу зазначених норм вбачається, що військовослужбовці, які брали участь у бойових діях, мають право на призначення дострокової пенсії після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.
Законом, який визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них є Закон України від 22.10.1993 № 3551-XII Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту (далі Закон № 3551-XII).
Відповідно до статті 4 Закону № 3551-XII ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.
Згідно з статтею 5 Закону № 3551-XII учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.
При цьому, перелік підрозділів, що входили до складу діючої армії, та інших формувань визначається Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 2 частини 1 статті 6 Закону № 3551-XII, яка визначає коло осіб, які належать до учасників бойових дій, передбачено, що учасниками бойових дій визнаються, зокрема, учасники бойових дій на території інших країн - військовослужбовці Радянської Армії, Військово-Морського Флоту, Комітету державної безпеки, особи рядового, начальницького складу і військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ колишнього Союзу РСР (включаючи військових та технічних спеціалістів і радників), працівники відповідних категорій, які за рішенням Уряду колишнього Союзу РСР проходили службу, працювали чи перебували у відрядженні в державах, де в цей період велися бойові дії, і брали участь у бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ (флотів). Крім того, учасниками бойових дій визнаються військовослужбовці Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, поліцейські, особи рядового, начальницького складу і військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які за рішенням відповідних державних органів були направлені для участі в міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки або у відрядження в держави, де в цей період велися бойові дії.
Водночас, перелік держав, зазначених у цьому пункті, періоди бойових дій у них та категорії працівників визначаються Кабінетом Міністрів України.
Так, постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1994 року № 63 Про організаційні заходи щодо застосування Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" затверджено перелік держав, яким надавалася допомога за участю військовослужбовців Радянської Армії, Військово-Морського Флоту, Комітету державної безпеки та осіб рядового, начальницького складу і військовослужбовців Міністерства внутрішніх справ, військовослужбовців Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, інших військових формувань, осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ колишнього Союзу РСР, і періоди бойових дій на їх території.
Відповідно до зазначеного Переліку держав і періодів бойових дій на їх території, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1994 року № 63, Югославія належить до країни, на території якої в період з 15 липня 1992 року по 16 червня 1999 року велися бойові дії і якій надавалася допомога за участю військовослужбовців Збройних Сил.
При цьому, участь Збройних сил України в Миротворчих Силах Організації Об`єднаних Націй у зонах конфліктів на території колишньої Югославії здійснювалась на підставі Постанови Верховної Ради України від 03.07.1992 № 2538-XII «Про участь батальйону Збройних Сил України в Миротворчих Силах Організації Об`єднаних Націй у зонах конфліктів на території колишньої Югославії». Відповідно до зазначеної постанови Верховною Радою України, беручи до уваги звернення Генерального секретаря ООН до Уряду України з проханням надіслати батальйон Збройних Сил України в Боснію і Герцеговину для участі в операціях Миротворчих Сил Організації Об`єднаних Націй у зонах конфліктів на території колишньої Югославії, враховуючи зобов`язання України згідно із Статутом ООН виконувати рішення Ради Безпеки ООН, надавати у її розпорядження збройні сили, допомогу і відповідні засоби обслуговування, необхідні для підтримання миру і безпеки, було постановлено взяти участь в операціях Миротворчих Сил Організації Об`єднаних Націй у зонах конфліктів на території колишньої Югославії. А також було доручено Міністерству оборони України терміново виділити батальйон чисельністю до 420 військовослужбовців із складу Збройних Сил України для участі в Миротворчих Силах Організації Об`єднаних Націй у зонах конфліктів на території колишньої Югославії.
З вищезазначених нормативно-правовими актами вбачається, що в період з 15 липня 1992 року по 16 червня 1999 року військовослужбовці Збройних Сил в складі Миротворчих Силах Організації Об`єднаних Націй брали участь у бойових діях на території колишньої Югославії.
З огляду на викладене, суд вважає безпідставною зазначену у листі від 30.07.2018 № 142/В-8 причину відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії відповідно до п. 4 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка полягала в тому, що участь миротворчих сил ООН у бойових діях на території Югославії з 15 липня 1992 року по 16 червня 1999 року не підтверджується постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1994 року № 63, оскільки зазначеною постановою підтверджується участь військовослужбовців Збройних Сил в складі Миротворчих Силах Організації Об`єднаних Націй у бойових діях на території колишньої Югославії.
Крім того, як вже було встановлено судом та підтверджено довідками Чуднівського районного військового комісаріату від 12.07.2018 №924 (а.с.16) та від 12.07.2018 № 925 (а.с.17), а також архівною довідкою Галузевого Державного архіву Міністерства оборони України №179/1/5784 від 14.05.2018 (а.с.15 зворотній бік), що позивач проходив військову службу в складі діючої армії в період бойових дій та в період з 29 червня 1995 року по 27 вересня 1995 брав участь у бойових діях в складі багатонаціональних сил ООН по підтримці миру у колишній Югославії у складі в/ч НОМЕР_1 . Таким чином, зазначений у вказаних документах період участі позивача в бойових діях відповідає періоду проведення бойових дій на території Югославії, що визначений Переліком держав і періодів бойових дій на їх території, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1994 року № 63.
Варто вказати, що правила видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранам війни визначені Положенням про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 року № 302 (далі Положення № 302).
Пунктом 3 Положення № 302 передбачено, що відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" до ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.
Учасникам бойових дій (стаття 6 зазначеного Закону) видаються посвідчення з написом "Посвідчення учасника бойових дій" та нагрудний знак "Ветеран війни - учасник бойових дій".
Згідно з п. 2 Положення № 302 посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", на основі котрого надаються відповідні пільги і компенсації.
Суд зауважує, що повноваження, щодо перевірки наявності у особи права на отримання статусу учасника бойових дій, в тому числі й перевірки факту чи брала така особа участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії, або у у бойових діях на території інших держав, належать органам, які видають "Посвідчення учасника бойових дій".
Відповідно до п. 7 Положення № 302 такими органами є Мін`юст, органи Міноборони, МВС, Національної поліції, ДСНС, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Управління державної охорони, ДФС, Адміністрації Державної прикордонної служби, Держспецзв`язку, а також Держспецтрансслужби за місцем реєстрації ветерана.
З аналізу вищезазначених норм вбачається, що єдиним документом, що підтверджує статус учасника бойових дій та надає особі право користування пільгами, встановленими законом, в тому числі, і пільгами щодо дострокового призначення пенсії є "Посвідчення учасника бойових дій".
З матеріалів справи вбачається, що 17 червня 1996 року Чуднівським районним військовим комісаріатом Житомирської області ОСОБА_1 було видано посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_2 (а.с.4).
Зазначене посвідчення підтверджує, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, який брав участь у бойових діях та є документом, який надає йому право на призначення дострокової пенсії за віком, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
На підставі викладеного, суд критично ставиться та вважає безпідставними вказані у листі від 30.07.2018 №142/В-8 причини для відмови в призначенні ОСОБА_1 дострокової пенсії за віком, як учаснику бойових дій, які полягали у відсутності у нього, на думку відповідача, права на призначення такої пенсії через те, що безпосередня участь українських військовослужбовців у складі багатонаціональних сил ООН у бойових діях Законом України «Про участь України в міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки» не передбачена (на дані підрозділи покладається завдання по підтримці миру та безпеки), а участь миротворчих сил ООН у бойових діях на території Югославії з 15 липня 1992 року по 16 червня 1999 року постановою постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1994 року № 63 не підтверджується.
Зазначені обставини, щодо участі позивача в бойових діях в період з 15 липня 1992 року по 16 червня 1999 року в складі Миротворчих Силах Організації Об`єднаних Націй брали участь у бойових діях на території колишньої Югославії були перевірені Чуднівським районним військовим комісаріатом Житомирської області та знайшли своє підтвердження, оскільки ОСОБА_1 було видано посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_2 (а.с.4).
В свою чергу, статус позивача як особи, яка брала участь у бойових діях ніким не оспорювався, а відповідач доказів визнання зазначеного посвідчення недійсним або про його відкликання чи вилучення суду не надав.
Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій регулюється Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 (далі - Порядок № 22-1).
Згідно з п. 1.1. Порядку № 22-1 заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).
Пункт 2.1 Порядку № 22-1 встановлює, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи:
1) документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування;
3) для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року (додатки 3, 4 до Положення).
4) документи про місце проживання (реєстрації) особи;
5) документи, які засвідчують особливий статус особи, зокрема, посвідчення учасника бойових дій, довідка про період (періоди) участі у бойових діях або в антитерористичній операції в районах її проведення, а для осіб, яким встановлено статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 19, 20 статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", також документи, на підставі яких встановлено статус учасника бойових дій, визначені Порядком надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 № 413 (при призначенні пенсії учасникам бойових дій згідно з пунктом 4 частини першої статті 115 Закону).
Відповідно до п. 2.12 Порядку № 22-1 за документ, який засвідчує, що особі встановлено статус ветерана війни, особи, на яку поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", та особи, яка має особливі заслуги перед Батьківщиною, приймаються завірені в установленому порядку копії посвідчень: учасника війни; учасника бойових дій; інваліда війни; "Постраждалий учасник Революції Гідності" (в період до видачі посвідчення - копію відповідної довідки, виданої структурними підрозділами соціального захисту населення районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, виконавчими органами міських рад за місцем проживання); особи, на яку поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; документи, що підтверджують наявність заслуг, передбачених статтею 11 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".
Таким чином, зі змісту вказаного Порядку № 22-1 слідує, що підставою для призначення особі пенсії відповідно п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" є посвідчення учасника бойових дій та довідка про період (періоди) участі у бойових діях.
Оскільки належність позивача до особи, яка має статус учасника бойових дій ніким не оспорювалась, посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_2 від 17.06.1996 (а.с.4) не визнано недійсним та не скасовано у встановленому Законом порядку, а період участі позивача у бойових діях підтверджується довідками Чуднівського районного військового комісаріату від 12.07.2018 №924 (а.с.16) та від 12.07.2018 № 925 (а.с.17), а також архівною довідкою Галузевого Державного архіву Міністерства оборони України №179/1/5784 від 14.05.2018 (а.с.15 зворотній бік), суд приходить до висновку, що позивач має право на користування пільгами, встановленими Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" зокрема, й пільгами щодо призначення дострокової пенсії.
Щодо доводів відповідача про те, що між сторонами відсутні спірні правовідносини, оскільки відсутнє рішення суб`єкта владних повноважень щодо відмови позивачу у призначення пенсії, тому що ОСОБА_1 звернувся до Бердичівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою, яка не відповідала зразку встановленому Порядку № 22-1, а тому заява була розглянута в порядку Закону України «Про звернення громадян» і позивачу були надані лише обґрунтовані роз`яснення, суд зазначає наступне.
Як визначено пунктом 1.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року за № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), заява про призначення пенсії працюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником до органу, що призначає пенсію, через уповноважену посадову особу підприємства, установи, організації (далі-посадова особа) за місцезнаходженням такого підприємства, установи або організації. За бажанням особи така заява може бути подана особисто за місцем проживання (реєстрації) або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, або законного представника.
Згідно із пунктом 1.7 Порядку № 22-1, у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис.
Відповідно до пункту 4.1 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.
Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.
За правилами пункту 4.3 Порядку № 22-1, не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу 2 підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до ПФ України.
На підставі зазначених нормативних актів, суд зазначає, що при наявності звернення особи за призначенням пенсії та поданні при цьому усіх необхідних документів, суб`єкт владних повноважень повинен перевірити відповідну заяву, подані документи та прийняти відповідне рішення про призначення пенсії, чи про відмову у її призначенні.
У порушення вказаного порядку, Бердичівським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області було надано письмову відповідь позивачці без прийняття рішення у відповідності до встановленого порядку.
При цьому суд критично ставиться до доводів відповідача про те, що позивачем не дотримано встановленого порядку звернення за призначенням пенсії, оскільки подана ним заява не відповідала зразку встановленому Порядку №22-1, а тому вона була розглянута в порядку Закону України «Про звернення громадян» і позивачу були надані лише обґрунтовані роз`яснення.
Із листа відповідача від 30.07.2018 №142/В-8 не вбачається, що підставою для відмови у призначенні пенсії є неналежна форма та зміст заяви позивача, а також не зазначено про відсутність необхідних документів. Вважаючи, що позивач звернувся за призначенням пенсії із заявою, що не відповідає встановленій формі, відповідач не роз`яснив позивачу порядок звернення за призначенням пенсії, натомість здійснив розгляд його заяви по суті та у листі вирішив питання щодо наявності (чи відсутності) у ОСОБА_1 права на призначення пенсії відповідно п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач при розгляді заяви про призначення пенсії порушив порядок розгляду такої заяви.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 14.02.2019 по справі №500/55/17.
Згідно ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
На підставі вищезазначеного, суд приходить до висновку, що дії відповідача щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 дострокової пенсії за віком на підставі п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" носять протиправний характер.
Щодо вимог позивача в частині зобов`язання Бердичівське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 дострокової пенсії за віком як учаснику бойових дій на підставі п.4 ч. 1 ст. 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", суд зазначає наступне.
Як вже зазначалось судом, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" військовослужбовці, які брали участь у бойових діях мають право на призначення дострокової пенсії після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.
Питання досягнення позивачем визначеного п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону №1058-IV та наявності у нього необхідного страхового стажу не були підставою для відмови у призначенні пенсії та не розглядались судом під час вирішення даного спору.
Повноваження щодо вирішення питання про призначення позивачу дострокової пенсії за віком відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в даному випадку належать до дискреційних повноважень Бердичівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області. Суд, в свою чергу, не може перебирати на себе дискреційні повноваження цього органу в частині призначення пенсії позивачу.
Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги не можуть бути задоволені у спосіб, обраний позивачем, а тому у задоволенні позову в частині зобов`язання відповідача прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 дострокової пенсії за віком як учаснику бойових дій на підставі п.4 ч. 1 ст. 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" слід відмовити.
Одночасно, застосовуючи механізм належного захисту прав позивача та їх відновлення, користуючись повноваженнями, наданими ч. 2 ст. 9, ч. 2 ст. 245 КАС України, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Бердичівське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення йому дострокової пенсії за віком відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та за результатами розгляду прийняти рішення відповідно до законодавства та з урахуванням встановлених даним рішенням обставин справи.
Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З огляду на викладене та встановлені обставини справи, які перевірені зібраними доказами у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.
Керуючись статтями 6-9, 77, 90, 139, 242-246, 255, 257, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Е.Черняхович