Справа № 160/1381/19
Суддя: Віхрова Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2019-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

копія ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
03 квітня 2019 р.Справа №160/1381/19
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Віхрова В.С., розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпро заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі №160/1381/19 за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції України в особі в.о. Голови Державної екологічної інспекції України Яковлєва Ігоря Олеговича про скасування наказу, -
11.02.2019 р. ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної екологічної інспекції України в особі в.о. Голови Державної екологічної інспекції України Яковлєва Ігоря Олеговича, в якому позивач просить визнати протиправним та скасувати наказ Державної екологічної інспекції України від 26 грудня 2018 року № 441-о «Про затвердження результатів оцінювання службової діяльності у 2018 року» в частині оцінювання результатів службової діяльності державного службовця, який займає посаду державної служби категорії «Б» ОСОБА_1.
Позовну заяву зареєстровано в суді та присвоєно номер адміністративної справи №160/1381/19.
За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями Дніпропетровського окружного адміністративного суду справа №160/1381/19 передана судді Віхровій В.С.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.02.2019 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.
На виконання вимог ухвали від 13.02.2019 року позивачем було усунуто недоліки позовної заяви.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.02.2019 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.03.2019 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.
28.03.2019 року через канцелярію Дніпропетровського окружного адміністративного суду позивачем подано заяву №2 про забезпечення позову, в якій заявник просить забезпечити позов шляхом зупинення дії висновку щодо результатів оцінювання службової діяльності державного службовця ОСОБА_1, який займає посаду державної служби категорії «Б» або «В», затвердженого наказом Державної екологічної інспекції України 26.12.2018 року №441-о; наказу Державної екологічної інспекції України від 26.12.2018 року №441-о в частині затвердження висновку щодо результатів оцінювання службової діяльності державного службовця ОСОБА_1, який займає посаду державної служби категорії «Б» або «В»; завдань, ключових показників результативності, ефективності та якості службової діяльності державного службовця ОСОБА_1, який займає посаду державної служби категорії «Б» або «В» від 26.12.2018 року до набрання законної сили рішенням у даній справі та заборонити Державній екологічній інспекції України вживати заходів щодо проведення повторного оцінювання ОСОБА_1 на підставі наказу Державної екологічної інспекції України №441-о від 26.12.2018 року в період з 01 по 05 квітня 2019 року до набрання законної сили рішенням суду у даній справі.
В обґрунтування поданої заяви зазначено, що 11 лютого 2019 року позивачем ініційоване судове провадження щодо оскарження наказу про затвердження результатів оцінювання справа №160/1381/19, невжиття заходів забезпечення позову може унеможливити виконання рішення суду, ефективний захист або поновлення його порушених і оспорюваних прав та інтересів, як позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Відповідно до ч.1 ст.154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши необхідні для розгляду заяви матеріали адміністративної справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви, виходячи з наступного.
Порядок вжиття заходів забезпечення адміністративного позову визначено у Главі 10 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Так, відповідно до ч.1 ст.150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю (ч.2 ст.150 КАС України).
Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову (ч.4 ст.150 КАС України).
Відповідно до ст.151 КАС України адміністративний позов може бути забезпечено:
1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Приписами ч.2 ст.151 КАС України встановлено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Згідно з Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України (як суду касаційної інстанції до 15.12.2017) «Про узагальнення практики застосування адміністративними судами першої інстанції глав 1-4 розділу III Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду та вирішення адміністративних справ» від 29.09.2016 року №14 забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.
З аналізу вищенаведеного слідує, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Відповідно, суд може забезпечити позов лише за наявності двох підстав, а саме: ускладнення або неможливість виконання рішення суду чи відновлення порушених прав позивача внаслідок невжиття заходів забезпечення позову та очевидна протиправність рішення, яким порушуються права, свободи та інтереси особи, що звернулась до суду.
Досліджуючи заяву №2 про забезпечення позову та додані до неї докази, суд вважає, що позивачем не доведені та документально не підтверджені обставини, які б вказували на очевидну небезпеку заподіянню шкоди правам, свободам та інтересам позивача, або унеможливили захист його прав, свобод та інтересів без вжиття відповідних заходів.
Окрім того, в матеріалах справи відсутні докази та підтвердження того, що невжиття заходів до забезпечення позову якимось чином може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
Також, обґрунтування позивача викладене у заяві №2 про забезпечення позову ґрунтується лише на його припущенні, що без забезпечення позову буде завдано шкоду законним правам та інтересам позивача.
Доводи позивача не доведені належними та допустимими доказами у спірних правовідносинах.
Крім того, суд вважає, що з даної заяви та додатків до неї не вбачається очевидної протиправності рішення відповідача. Подання позовної заяви, предметом якого є визнання рішення протиправним, не є єдиним та беззаперечним доказом очевидної ознаки протиправності рішення суб`єкта владних повноважень.
На переконання суду, зупинення дії спірного рішення у даному випадку є фактично вирішенням спору по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.
Правомірність оскаржуваного рішення, буде встановлена судом лише під час розгляду справи по суті. Тому і висновок суду про відповідність або невідповідність оскаржуваного рішення нормам законодавства, про які зазначає позивач, може бути викладено тільки у рішенні, прийнятому за наслідками розгляду справи.
Згідно з ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що наведені позивачем обґрунтування не свідчать про існування обставин, визначених ч.2 ст.150 КАС України, як підстав для забезпечення позову.
З огляду на зазначене, суд вважає, що підстави для вжиття заходів забезпечення позовної заяви відсутні, заява №2 про забезпечення позову задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст.77,150-154, 241-243, 248, 256 КАС України, суд, -
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.
Копію ухвали невідкладно направити заявнику.
Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) Ухвала не набрала законної сили 27.03.19 Суддя З оригіналом згідно Помічник судді В.С. Віхрова В.С. Віхрова Ю.Ю. Ковтун