Справа № 360/70/19
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2019-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2019 року справа №360/70/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),

суддів Казначеєва Е.Г., Ястребової Л.В.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2019 року у справі № 360/70/19 (головуючий І інстанції К.О. Пляшкова) за позовом ОСОБА_2 до Сєвєродонецької міської ради Луганської області , Відділу адміністративних послуг Сєвєродонецької міської ради про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2 звернулась до Луганського окружного адміністративного суду з позовом в якому просила:

- визнати протиправними дії Сєвєродонецької міської ради щодо відмови у знятті з реєстрації місця проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2;

- зобов'язати Сєвєродонецьку міську раду виконати дії по зняттю з реєстрації місця проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2;

- визнати протиправними дії Сєвєродонецької міської ради щодо відмови у реєстрації місця проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1;

- зобов'язати Сєвєродонецьку міську раду здійснити реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що позивач звернувся до Відділу адміністративних послуг Сєвєродонецької міської ради із заявами про зняття з реєстрації місця проживання у м. Луганську та реєстрацію місця проживання у м. Сєвєродонецьку Луганської області, а також необхідним пакетом документів. Відповідачем відмовлено у знятті з реєстрації місця проживання та реєстрації місця проживання позивача. Вважає дії відповідача щодо відмови у знятті з реєстрації у м. Луганську та реєстрації місця проживання позивача у м. Сєвєродонецьку Луганської області протиправними та такими, що порушують його права.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2019 року провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Сєвєродонецької міської ради Луганської області, Відділу адміністративних послуг Сєвєродонецької міської ради про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії закрито.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції дійшов висновку, що спірні правовідносини стосуються сімейних та житлових прав позивача, а отже, існує спір про право. Таким чином, зазначений спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Не погодившись з судовим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Відповідно до змісту позовної заяви спір виник з суб'єктом владних повноважень - Сєвєродонецькою міською радою в галузі надання адміністративних послуг, таким чином за предметним та суб'єктним складом спір має ознаки публічно-правових правовідносин, о отже підлягає розгляду за правилами КАС України.

Порушення прав позивача у відмові в реєстрації його місця проживання та зняття з реєстрації місця проживання, не пов'язане із виникненням, зміною чи припиненням цивільних правовідносин, а отже не пов'язане з реалізацією його майнових чи особистих немайнових інтересів.

Сторони в судове засідання не прибули, про час, дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, тому за ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановила наступне.

Фактичні обставини справи.

20.12.2018 року ОСОБА_2 звернувся до Відділу адміністративних послуг Сєвєродонецької міської ради із заявами про зняття з реєстрації місця проживання у м. Луганську та про реєстрацію місця проживання у м. Сєвєродонецьку (а.с. 73, 74).

Разом із заявами позивачем надано, зокрема, ордер на жиле приміщення № 63 серії П, виданий виконавчим комітетом Сєвєродонецької міської ради 21.11.2018 ОСОБА_2 з сім'єю з трьох осіб на право на зайняття службового жилого приміщення. Ордер містить відомості про склад сім'ї позивача, до якої входять дочка та син позивача - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с. 78).

Уповноваженою особою Відділу адміністративних послуг Сєвєродонецької міської ради у вчиненні реєстраційних дій відмовлено 20 грудня 2018 року з посиланням на положення статті 9-1 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", абзацу 2 статті 4, пункту 1 статті 11, абзацу 6 пункту 6 статті 18 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру", статті 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану"; пункт 1 статті 160 Сімейного кодексу України, статті 22, 23 Положення по порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою від 04.02.1988 № 37 "Про службові жилі приміщення", про що зазначено на звороті відповідних заяв.

Оцінка суду.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - Суд) від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви № 29458/04 та № 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики цього Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» [див. рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява № 7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. <…> фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках цей Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, «встановленим законом», національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Отже, поняття «суду, встановленого законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

За приписами п. 2 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства публічно-правовий спір - спір, у якому:

- хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій;

- хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг;

- хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний суд - суд, до компетенції якого цим Кодексом віднесено розгляд і вирішення адміністративних справ.

Частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Пунктом 5 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що адміністративне судочинство - діяльність адміністративних судів щодо розгляду і вирішення адміністративних справ у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Згідно ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема:

- спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;

- спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;

- спорах між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень;

- спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів;

- за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб'єкту законом;

- спорах щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму;

- спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації;

- спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності;

- спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов'язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб;

- спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб;

- спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", за винятком спорів, пов'язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю;

- спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень".

Юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи: 1) що віднесені до юрисдикції Конституційного Суду України; 2) що мають вирішуватися в порядку кримінального судочинства; 3) про накладення адміністративних стягнень, крім випадків, визначених цим Кодексом; 4) щодо відносин, які відповідно до закону, статуту (положення) громадського об'єднання, саморегулівної організації віднесені до його (її) внутрішньої діяльності або виключної компетенції, крім справ у спорах, визначених пунктами 9, 10 частини першої цієї статті.

Адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно-правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

Тобто, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Особливістю цих відносин є те, що вони пов'язані із реалізацією прав, свобод та інтересів суб'єктів у сфері публічно - правових відносин і спрямовані на захист від порушень з боку публічної влади при здійсненні нею владних управлінських функцій.

Тобто, специфіку публічно - правового спору визначають: суб'єктивний склад, підстави виникнення цього спору і тісне пов'язане з цим питання визначення меж повноважень адміністративного суду.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону України від 11.12.2003 № 1382-IV "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" (далі - Закон № 1382-IV) громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Частиною першою статті 6 Закону № 1382-IV передбачено, що громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання.

Згідно з частинами першою та шостою статті 7 Закону № 1382-IV зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації. Зняття з реєстрації місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників.

Статтею 9-1 Закону № 1382-IV визначено, що орган реєстрації відмовляє в реєстрації або знятті з реєстрації місця проживання, якщо: особа не подала передбачені цим Законом документи або інформацію; у поданих особою документах містяться недостовірні відомості або подані нею документи є недійсними; для реєстрації або зняття з реєстрації звернулася особа, яка не досягла 14-річного віку.

Рішення про відмову приймається в день звернення особи. Заява про реєстрацію чи зняття з реєстрації місця проживання повертається особі із зазначенням у ній причин відмови.

Частиною першою статті 160 Сімейного кодексу України визначено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідно до частини першої статті 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Як свідчать матеріали справи підставою відмови позивачу в реєстрації місця проживання в м. Сєвєродонецьк визначена відсутність заяви його дружини про згоду на реєстрацію неповнолітніх дітей разом з батьком.

Разом з тим, заява позивача, подана до відділу реєстраційних послуг Сєвєродонецької міської ради, містить вимогу про його особисту реєстрацію в службовому приміщенні, в заяві відсутні вимоги про здійснення разом з позивачем і реєстрації його неповнолітніх дітей.

Відтак, відсутні підстави вважати, що спірні правовідносини стосуються сімейних відносин щодо місця проживання неповнолітніх дітей, які мають вирішуватися у порядку ст. 161 Сімейного Кодексу України.

Суд першої інстанції на вищезазначені обставини уваги не звернув, чим порушив норми процесуального права, помилково визначивши спір, як приватно - правовий та закрив провадження у справі.

Суд вважає, що в спірних правовідносинах відсутній спір про право, оскільки ніхто не заперечує право позивача на користування службовим житловим приміщенням.

Оцінці у даній справі підлягає правомірність дій відповідача щодо процедури розгляду заяви позивача та прийняття відповідного рішення.

При цьому до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постановах від 16 травня 2018 року по справі № 337/2535/2017 (провадження № 14-130цс18), від 12 грудня 2018 року по справі № 826/8687/16 (провадження № 11-1152апп18), від 12 грудня 2018 року по справі № 644/7422/16-ц (провадження № 14-363цс18), оскільки правовідносини в зазначених справах не є тотожними правовідносинам, які виникли в цій справі за позовом ОСОБА_2 до Сєвєродонецької міської ради Луганської області.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду першої інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Таким чином суд першої інстанції порушив норми процесуального права, що обумовлює задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Що стосується вимоги апелянта про стягнення з відповідача судових витрат у справі, суд зазначає наступне.

За приписами ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За приписами ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Тобто, питання про розподіл судових витрат, вирішується судом при повному чи частковому задоволенні позовних вимог.

Закінченням розгляду справи є вирішення спору по суті судом першої, апеляційної або касаційної інстанції.

На даний час спір по суті судом не вирішено, том суд апеляційної інстанції позбавлений можливості вирішити питання про розподіл судових витрат у справі.

Керуючись статтями 294, 308, 311, 312, 315, 320, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2019 року у справі № 360/70/19 - задовольнити.

Ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2019 року у справі № 360/70/19 - скасувати.

Справу № 360/70/19 за позовом ОСОБА_2 до Сєвєродонецької міської ради Луганської області , Відділу адміністративних послуг Сєвєродонецької міської ради про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії направити до Луганського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття 05 лютого 2019 року та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягає касаційному оскарженню.

Повне судове рішення складено та підписано 02 квітня 2019 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді Е.Г. Казначеєв

Л.В. Ястребова