Справа № 826/8314/18
Суддя: Смолій І.В.
Дата ухвалення: 2019-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

28 березня 2019 року № 826/8314/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Смолія І.В., розглянувши в порядку письмового провадження матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Служби у справах дітей та сім'ї Київської обласної адміністрації про визнання дій протиправними, стягнення грошової компенсації,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (надалі також - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Служби у справах дітей та сім'ї Київської обласної адміністрації (надалі також - відповідач) про визнання дій протиправними, стягнення грошової компенсації.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем не виплачена надбавка за ранг в період роботи з 15.08.2016 по 07.08.2017, що є порушенням чинного законодавства.

Відповідачем на адресу суду подано відзив на позовну заяву в якому просить в задоволенні позову відмовити, з підстав викладених в письмовому відзиві.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив.

ОСОБА_1 в період з 15.08.2016 по 28.02.2018 обіймав посаду державної служби категорії «В» у Службі у справах дітей та сім'ї Київської обласної державної адміністрації.

Наказом від 15.08.2016 №56-к ОСОБА_1 призначено на посаду головного спеціаліста відділу у справах дітей Служби у справах дітей та сім'ї Київської обласної адміністрації, як такого, що пройшов конкурс на зміщення вакантної, присвоєно 9 ранг державного службовця, про що внесений відповідний запис до трудової книжки, а також встановлено надбавку за вислугу років у розмірі 15% посадового окладу.

Наказом начальника Служби у справах дітей та сім'ї Київської обласної адміністрації від 30.09.2016 №72-к позивача переведено на посаду головного спеціаліста сектору інформаційно-аналітичного забезпечення з 03.10.2016.

Як зазначає позивач, при видані наказу від 15.08.2016 №56-к, відповідачем не враховано положення ст.ст.39, 46, 50, 52 Закону України «Про державну службу». А саме до трудового стажу державної служби періоди навчання під час проходження служби в органах внутрішніх справ (5 років 8 місяців) та не проведено співвідношення між рангом державного службовця і спеціальним званням.

В результаті невірного присвоєння рангу та не вірного обрахунку стажу державної служби не вірно нараховувалась та виплачувались надбавки за ранг та стаж державної служби.

В подальшому Київською обласною державною адміністрацією на виконання вимог Закону України «Про державну службу», постанови Кабінету Міністрів України «Питання присвоєння рангів державних службовців та співвідношення рангами державних службовців і рангами посадових осіб місцевого самоврядування, військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями», витягу послужного списку, трудової книжки та роз'яснення Національного агентства України з питань державної служби від 02.02.2018 №825/13-18 видано наказ від 02.02.2018 №18-к «Про присвоєння рангу та встановлення надбавки за вислугу років державної служби», яким присвоєно головному спеціалісту сектору інформаційно-аналітичного забезпечення служби у справах дітей та сім'ї КОДА ОСОБА_1 з 02.02.2018 в межах категорії «В» 7 ранг державного службовця; встановлено головному спеціалісту сектору інформаційно-аналітичного забезпечення служби у справах дітей та сім'ї КОДА ОСОБА_1 з 02.02.2018 надбавку зв вислугу років на державній службі (13 років 1 місяць 14 днів) у розмірі 39 % посадового окладу.

Позивач вважає, що відповідачем не вірно обчислено стаж державної служби, тому звернувся до суду за захистом свої прав.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про державну службу» державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо: 1) аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів; 2) забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів; 3) забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг; 4) здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства; 5) управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням; 6) управління персоналом державних органів; 7) реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.

Статтею 2 Закону України «Про державну службу» державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов'язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Згідно ч.1 ст.39 Закону України «Про державну службу» ранги державних службовців є видом спеціальних звань.

Співвідношення між рангами державних службовців і рангами посадових осіб місцевого самоврядування, військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями встановлюється для випадків призначення осіб, яким присвоєно такі спеціальні звання, на посади державних службовців, на яких може бути присвоєно нижчий ранг. У такому разі особі присвоюється ранг державного службовця на рівні рангу, який вона мала відповідно до спеціальних законів.

Державним службовцям, які займають посади державної служби категорії «В», - 6, 7, 8, 9 ранг.

Відповідно до п.2 Порядку присвоєння рангів державних службовців, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2016 №306, особі, яка має військове звання, дипломатичний ранг чи інше спеціальне звання та призначається на посаду держаного службовця, присвоюється ранг відповідно до співвідношення між рангами державних службовців і військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями.

Згідно із абз. 3 п.10 Порядку присвоєння рангів державних службовців, у разі коли державному службовцю, який має відповідне військове звання, дипломатичний ранг чи інше спеціальне звання, присвоєно ранг відповідно до Закону України «Про державну службу», що є нижчим, ніж передбачено співвідношення між рангами та іншими спеціальними званнями, йому присвоюється ранг на рівні рангу, виходячи із співвідношення.

Крім того, відповідно до Додатку 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 20.04.2016 №306 «Співвідношення між рангами державних службовців і спеціальними званнями працівників органів внутрішніх справ та осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України» спеціальне звання «капітан міліції» співвідноситься до 7 рангу державного службовця.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема копії трудової книжки, починаючи з 02.08.1999 по 22.07.2003 - курсант Національної академії внутрішніх справ; з 22.07.2003 по 18.01.2006 - слідчий слідчого відділу Солом'янського районного управління Головного управління МВС України в м.Києві; з 18.01.2006 по 23.03.2006 - старший слідчий слідчого відділу Солом'янського районного управління Головного управління МВС України в м.Києві; з 23.02.2006 по 01.11.2007 - ад'юнкт докторантури та ад'юнктури центру підготовки науково-педагогічних кадрів навчально-наукового інституту управління Київського національного університету внутрішніх справ; з 01.11.2007 по 01.01.2008 - старший слідчий слідчого відділу Солом'янського районного управління Головного управління МВС України в м.Києві; з 01.01.2008 по 09.04.2008 - старший слідчий відділення розслідування загально кримінальних злочинів слідчого відділу Солом'янського районного управління Головного управління МВС України в м.Києві; з 09.04.2008 по 08.04.2009 - заступник начальника відділу - начальник відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров'я особи, слідчого відділу Солом'янського районного управління Головного управління МВС України в м.Києві; з 08.04.2009 по 12.06.2009 - заступник начальника відділу - начальник відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров'я особи, слідчого відділу Солом'янського районного управління Головного управління МВС України в м.Києві; з 12.06.2009 по 25.08.2009 - старший оперуповноважений відділу державної служби боротьби з економічною злочинністю Голосіївського районного управління Головного управління МВС України в м.Києва.

За період проходження служби, позивачу присвоєні спеціальні звання: 24.07.1999 - рядовий міліції; 20.06.2003 - лейтенант міліції; 02.07.2005 - старший лейтенант міліції; 31.07.2008 - капітан міліції.

Крім того, в період з 10.02.2015 по 24.11.2015 позивач обіймав посаду головного спеціаліста відділу у справах сім'ї Служби у справах дітей та сім'ї Київської обласної державної адміністрації; з 15.08.2016 по 03.10.2016 - головний спеціаліст відділу у справах дітей Служби у справах дітей та сім'ї Київської обласної державної адміністрації; з 03.10.2016 по 28.02.2018 - головний спеціаліст сектору інформаційно-аналітичного забезпечення Київської обласної державної адміністрації.

Стаж державної служби обчислюється відповідно до ст.46 Закону України «Про державну службу» та Порядку обчислення стажу державної служби.

Пунктом 8 Розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону передбачено, що стаж державної служби за період роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Тобто, стаж державної служби за період роботи до 01.05.2016 обчислюється відповідно до законодавства, яке діяло раніше, та на тих умовах і в порядку, що були ним передбачені.

Стаж державної служби до набрання чинності Закону України «Про державну службу» обчислюється відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, додатку до нього та інших нормативно-правових актів.

Пунктом 2 Порядку та пункту 3.1 Методики щодо зарахування (включення) до стажу державної служби періодів роботи (служби) колишніх працівників і осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої спільним наказом Головного управління державної служби України, Міністерства праці та соціальної політики України від 12.10.2007 №270/551 та постановою правління Пенсійного фонду України від 12.10.2007 №18-10, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України від 05.11.2007 за №1243/14510, розробленої відповідно до законів України «Про державну службу», «Про загальну структуру і чисельність Міністерства внутрішніх справ України», «Про міліцію», Порядку та інших нормативно-правових актів, до стажу державної служби зараховується служба на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів внутрішніх справ, а саме: Міністерства внутрішніх справ України (структурних підрозділів центрального апарату Міністерства), головних управлінь, управлінь МВС України в Автономні Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі, міських управлінь і відділів, управлінь та відділів на транспорті та інших, визначених відповідними наказами Міністерства внутрішніх справ України.

Відповідно до п.3 Порядку до стажу державної служби включається час служби на посадах рядового та начальницького складу осіб, яким присвоєно встановлені законодавством спеціальні звання міліції, в органах внутрішніх справ, що входили або входять до структури Міністерства внутрішніх справ.

Пунктом 3.2 Методики визначено, що у період з 10.06.2006 по 30.01.2007 час служби в органах внутрішніх справ на посадах рядового та начальницького складу включаються до стажу державної служби відповідно до положень абзацу двадцять другого пункту 3 Порядку.

До стажу державної служби включається час служби осіб, які перебували в кадрах Міністерства внутрішніх справ на посадах рядового чи начальницького складу і яким відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР, присвоєно спеціальні звання,

установлені законодавством (як спеціальні звання міліції, так і внутрішньої служби), за умови, що фінансування заробітної плати за вказаними вище посадами рядового та начальницького складу здійснювалося за рахунок коштів державного або місцевого бюджету.

Пунктом 3.3 Методики визначено, що у період з 30.01.2007, до стажу державної служби включається час служби на посадах рядового та начальницького складу осіб, яким присвоєно встановлені законодавством спеціальні звання міліції, в органах внутрішніх справ, що входили або входять до структури міністерства внутрішніх справ.

Час служби включається у разі, якщо особа проходила службу в органах внутрішніх справ, що входили або входять до структури Міністерства внутрішніх справ України, починаючи з дня проголошення незалежності України, тобто з 24.08.1991, особа проходила службу в указаних вище органах внутрішніх справ на посадах рядового та начальницького складу з присвоєнням установлених законодавством спеціальних звань міліції за умови, що фінансування заробітної плати за цими посадами здійснювалося за рахунок коштів державного або місцевого бюджету, а не за рахунок коштів, отриманих від діяльності на принципах господарського розрахунку.

Відповідно до Наказу Міністерств внутрішніх справ від 11.09.1997 №688 «Про затвердження типової інструкції структури органів внутрішніх справ України» слідчий відділу (відділення) входив до апаратів міських управлінь ГУ МВС, УМВС.

Пунктом 4.6 Методики визначено, що на час навчання студентів (слухачів), курсантів, аспірантів (ад'юнктів) та докторантів у навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України не включаються до стажу державної служби.

Однак, Постановою Верховного Суду України від 09.05.2015 №21-207а15 визначено, що пункт 4.6 Методики, на який посилався Вищий адміністративний суд України у рішенні, що переглядається вказуючи на безпідставність зарахування до стажу державної служби часу навчання, не підлягає застосуванню, оскільки передбачає невключення до зазначеного стажу навчання у навчальних закладах саме Міністерства внутрішніх справ України.

Пунктом 2 Порядку до стажу державної служби зараховується робота на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у ст.25 Закону України «Про державну службу», а також на посадах віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідних категорій посад державних службовців.

Статтею 25 Закону України «Про державну службу» передбачено, до шостої категорії посад державних службовців відносилися, зокрема, посади спеціалістів управлінь, відділів, служб обласних державних адміністрацій, інші прирівняні до них посади.

Згідно ст.46 Закону України «Про державну службу» до стажу служби зараховується час перебування на посаді державного службовця відповідного до цього Закону.

Отже, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що період служби позивача в органах внутрішніх справ з 02.08.1999 по 25.08.2009 та період роботи з 10.02.2015 по 24.11.2015, з 15.08.2016 по 03.10.2016 зараховується до стажу державної служби.

Частиною 2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 ст.7 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість оскаржуваний дій з урахуванням вимог, встановлених ч.2 ст.19 Конституції України та ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1, задовольнити.

Визнати бездіяльність Служби у справах дітей та сім'ї Київської обласної державної адміністрації, що полягає у відмові здійснити перерахунок виплати належної частини заробітної плати за період роботи з 15.08.2016 по 07.08.2017 згідно з поданою заявою ОСОБА_1 від 22.02.2018, протиправною.

Зобов'язати службу у справах дітей та сім'ї Київської обласної державної адміністрації провести перерахунок виплати належної ОСОБА_1 заробітної плати за період роботи з 15.08.2016 по 07.08.2017 включно, в частині надбавок за ранг державної служби, за стаж державної служби, сумі 9516,25грн. (дев'ять тисяч п'ятсот шістнадцять гривень двадцять п'ять копійок).

Стягнути з служби у справах дітей та сім'ї Київської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 частину заробітної плати за період роботи з 15.08.2016 по 07.08.2017 включно у сумі 9516,25грн. (дев'ять тисяч п'ятсот шістнадцять гривень двадцять п'ять копійок) та суму компенсації у розмірі середнього заробітку за весь час затримки у виплаті належної ОСОБА_1 частини заробітної плати у порядку частини 1 статті 117 КЗпП України.

Рішення суду, відповідно до частини 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.В. Смолій