Справа № 808/2901/14
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2019-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

28 березня 2019 року

Київ

справа №808/2901/14

адміністративне провадження №К/9901/8097/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Пасічник С.С.,

суддів: Васильєвої І.А., Юрченко В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на постанову Запорізького окружного адміністративного суду у складі головуючого судді Киселя Р.В. від 13.10.2014 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: головуючого судді Добродняк І.Ю, суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В. від 19.05.2015 у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м.Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування наказів,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2014 року фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м.Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області (далі - відповідач/Інспекція), в якому просив визнати протиправними та скасувати накази «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки» від 23.04.2014 №380, №381, №382.

В обґрунтування заявлених вимог послався на те, що оскаржувані накази є незаконними, оскільки їх прийнято з порушенням норм Податкового кодексу України.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 13.10.2014, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.05.2015, у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили з того, що оскаржувані накази прийнято Інспекцію з дотриманням норм податкового законодавства, зокрема підпунктів 78.1.1, 78.1.4, 78.1.13 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, позивач звернувся з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить рішення судів попередніх інстанцій скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

У касаційній скарзі позивач посилається на помилковість висновків судів попередніх інстанцій про наявність підстав для призначення документальних позапланових виїзних перевірок, зокрема відповідно до наказу: від 23.04.2014 №380 - у зв'язку із ненаданням відповідачем доказів направлення позивачу обов'язкового письмового запиту з повідомленням про вручення; від 23.04.2014 №381 - внаслідок відсутності будь-яких доказів на підтвердження факту наявності у позивача найманих працівників та виплати їм заробітної плати без сплати податків; від 23.04.2014 №382 - призначення перевірки незважаючи на отриману від позивача інформацію про вилучення документів, що стосуються його господарської діяльності, правоохоронними органами. Крім того, скаржник зазначає, що судами залишено поза увагою встановлення обставин у справі в частині того, чи були працівники відповідача допущені до проведення вказаних перевірок, та прийнято судові рішення без дотримання правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 24.12.2010 у справі за позовом ТОВ «Foods and Goods L.T.D.» до Державної податкової адміністрації в Донецькій області про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 26.06.2015 відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

В подальшому справа передана до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу VІІ «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Переглянувши судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у задоволенні касаційної скарги.

Так, судами попередніх інстанцій встановлено, що 18.03.2014 Інспекцією складено запит №2762/07/08-28-17-02 про надання пояснень ФОП ОСОБА_2 та їх документального підтвердження щодо реєстрації позивача платником податку на додану вартість у зв'язку із перевищенням ним встановленого пунктом 181.1 статті 181 Податкового кодексу України розміру сукупного доходу 300 000 гривень у серпні 2013 року, який отримано позивачем особисто 27.03.2014, що підтверджується витягом з офіційного сайту УДП ПЗ «Укрпошта».

23.04.2014 відповідачем у відповідності до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 та підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України прийнято наказ №380 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки позивача, з яким останній ознайомлений під підпис 23.04.2014.

На підставі наказу від 23.04.2014 №380 відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_2 з питань нарахування та сплати податку на додану вартість за період з 01.01.2012 по 23.04.2014, за результатами якої складено акт від 08.05.2014 №369/17-02/НОМЕР_1.

Також 02.04.2014 Інспекцією складено запит №3258/7/08-28-17-02 про надання ФОП ОСОБА_2 пояснень та первинних документів за період січень-грудень 2013 року з огляду на те, що за результатами співставлення даних, відображених у податковій декларації про майновий стан та доходи за 2013 рік та звітів про використання розрахункових операцій за період січень-грудень 2013 року податковим органом встановлені розбіжності між сумою задекларованих валових доходів в декларації про майновий стан та доходи за 2013 рік та сумою розрахункових операцій за період січень-грудень 2013 року.

11.04.2014 позивачем у відповідь на вказаний запит повідомлено контролюючий орган про відсутність можливості надати первинні документи, оскільки їх вилучено правоохоронними органами.

23.04.2014 Інспекцією на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 та підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України прийнято наказ №382 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки позивача, з яким останній ознайомлений під підпис 23.04.2014.

На підставі наказу від 23.04.2014 №382 Інспекцією проведено документальну позапланову виїзну перевірку дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства ФОП ОСОБА_2 за період з 01.01.2013 по 31.12.2013, за результатами якої складено акт перевірки від 08.05.2014 №367/17-02/НОМЕР_1.

Крім того, 23.04.2014 Інспекцією на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.13 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України прийнято наказ №381 про призначення документальної позапланової виїзної перевірки з питань нарахування, утримання, повноти та своєчасності перерахування до бюджету податку з доходів фізичних осіб та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування при виплаті доходів найманим громадянам за період з 01.04.2011 по 23.04.2014, з яким останній ознайомлений під підпис 23.04.2014.

За наслідками перевірки було складено акт від 08.05.2014 №367/17-02/НОМЕР_1.

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно із підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Як передбачено пунктами 78.1.1, 78.1.4, 78.1.13 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин: за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються можливі порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту; виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту; у разі отримання інформації про ухилення податковим агентом від оподаткування виплаченої (нарахованої) найманим особам (у тому числі без документального оформлення) заробітної плати, пасивних доходів, додаткових благ, інших виплат та відшкодувань, що підлягають оподаткуванню, у тому числі внаслідок неукладення платником податків трудових договорів з найманими особами згідно із законом, а також здійснення особою господарської діяльності без державної реєстрації. Така перевірка проводиться виключно з питань, що стали підставою для проведення такої перевірки.

Відповідно до пункту 78.4 статті 78 про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Пунктом 81.1 статті 81 Податкового кодексу України передбачено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки. Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки. Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється.

Натомість платник податків, який вважає порушеним порядок та підстави призначення виїзної перевірки щодо нього, має право не погодитись з рішенням про призначення перевірки і оскаржити його в суді або застосувати інші заходи, передбачені статтею 81 Податкового кодексу України, шляхом недопущення посадових осіб контролюючого органу до її проведення. Якщо ж допуск до виїзної податкової перевірки відбувся і наказ реалізований як прийнятий в межах закону і компетенції, в подальшому предметом розгляду в суді має бути зміст виявлених порушень податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

При вирішенні питання про належний спосіб захисту порушеного права суду в кожному конкретному випадку необхідно виходити з того, що такий захист повинен найбільш повно відповідати меті (цілі), задля досягнення якої був направлений позов.

Аналогічний висновок щодо застосування вказаних норм права викладено в постанові Верховного Суду від 30 листопада 2018 року (справа №804/1297/16). При цьому вказане вище відповідає й позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові №21-25а10 від 24.12.2010 у справі за позовом ТОВ «Foods and Goods L.T.D.» до Державної податкової адміністрації в Донецькій області про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що перевірки позивача на підставі оскаржуваних наказів проведені та за їх результатами складено акти.

Отже, податковим органом фактично була реалізована його компетенція на проведення перевірки та оформлення результатів такої перевірки, у зв'язку з чим оспорювані накази не є такими, що порушують права позивача та інтереси шляхом обмежень у реалізації його прав чи безпідставного покладення на нього необґрунтованих обов'язків, а відтак, задоволення позовних вимог про визнання протиправними та скасування наказів не призведе до поновлення порушеного права. У спірних правовідносинах актом, що має певні правові наслідки, породжує права та обов'язки для платника податків є рішення податкового органу (акт індивідуальної дії), прийняте за результатами проведеної перевірки.

Таким чином, підстави для задоволення позову у даній справі відсутні. Здійснення ж судами оцінки правомірності оскаржуваних наказів не призвело до неправильного вирішення справи в цілому, а тому не є підставою для скасування судових рішень.

Враховуючи викладене, доводи касаційної скарги є необґрунтованими та підлягають відхиленню.

За правилами частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 350, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13.10.2014 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.05.2015 у справі №808/2901/14 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

С.С. Пасічник

І.А. Васильєва

В.П. Юрченко,

Судді Верховного Суду