Справа № 120/1052/19-а
Суддя: Яремчук Костянтин Олександрович
Дата ухвалення: 2019-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

м. Вінниця

01 квітня 2019 р. Справа № 120/1052/19-а

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Яремчук Костянтин Олександрович розглянувши матеріали позовної заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Євростиль "ЛТД", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, державний реєстратор відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Департаменту адміністративних послуг виконавчого комітету Вінницької міської ради Вихрисюк Марина Андріївна до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Бортнік Яни Анатоліївни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, ОСОБА_3 про визнання дій неправомірними та скасування реєстраційного запису,

ВСТАНОВИВ:

27 березня 2019 року до Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Євростиль "ЛТД" (надалі - ТОВ "Торговий дім Євростиль "ЛТД", позивач), у якій просить:

- визнати дії приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Бортнік Я.А. неправомірними;

- скасувати запис про право власності за №30238406, що був вчинений 11 лютого 2019 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Бортнік Я.А., відповідно до якого власником вбудованих нежитлових приміщень першого поверху дев'ятиповерхового житлового будинку АДРЕСА_1, загальною площею 355 кв. м., які вцілому складаються з вбудованих приміщень: тамбуру 178-1, 178-2, торгового залу 178-3, складу 178-4, коридору 178-5, тамбуру 178-6, кабінету 178-7, бухгалтерії 178-8, туалету 178-9, являється ОСОБА_3

Пунктом 4 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) встановлено, що суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Ознайомившись із позовною заявою та доданими до неї матеріалами, доходжу висновку, що вказаний позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, зважаючи на таке.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з положеннями пункту 2 частини 1 статті 4 КАС України справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Термін "суб'єкт владних повноважень", відповідно до пункту 7 частини 1 статті 4 КАС України, означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що для розгляду спору адміністративним судом необхідно встановити його публічно-правовий зміст (характер), що є визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції.

Для з'ясування характеру спору слід враховувати, що протилежним за своїм змістом є приватноправовий спір, однією з ознак якого є наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника такого спору. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

Відтак, участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою класифікації спору як публічно-правового. Однак, не кожен спір за участю суб'єкта владних повноважень є публічно-правовим.

Пунктом 1 частини 1 статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Окремо суд звертає увагу на положення частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, якою передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Так, Європейський суд з прав людини у справі "Zand v. Austria" від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині 1 статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з "..." поняттями, що належать до юрисдикції певних категорій судів. З огляду на це, не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, вирішує спір, що підлягає розгляду судом іншої юрисдикції.

Беручи до уваги наведене, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини 1 статті 6 Конвенції.

Обґрунтовуючи протиправність дій приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Бортнік Я.А., що полягали у вчиненні реєстраційного запису №30238406 від 11 лютого 2019 року щодо реєстрації права власності на нежитлові приміщення загальною площею 355 кв.м. по АДРЕСА_1 за іншою особою, позивач зазначив, що до проведення приватним нотаріусом відповідних реєстраційних дій щодо оспорюваного майна саме товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Євростиль "ЛТД" було власником іпотечного майна.

На думку позивача, відповідачем вчинено оспорюваний реєстраційний запис на підставі документів, складених за результатами проведених електронних торгів. При цьому, результати таких електронних торгів (протокол проведення електронних торгів) є предметом судового оскарження у Господарському суді Вінницької області (справа №902/746/18).

Відтак, аналіз спірних правовідносин свідчить про наявність між учасниками справи невирішеного спору про право на нежитлове приміщення загальною площею 355 кв.м. по АДРЕСА_1. Тобто, між товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Євростиль "ЛТД" та ОСОБА_3 існує спір про право цивільне, в межах якого (за наявності для цього підстав) можуть бути розв'язані й питання, пов'язані з реєстрацією права власності на нежитлове приміщення

Зважаючи на те, що під час вирішення даного спору підлягають з'ясуванню обставини щодо підстав набуття ОСОБА_3 права власності на спірне майно, суд вважає, що вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Євростиль "ЛТД" мають приватноправовий характер, оскільки по суті позивач доводить належність саме йому права власності на нерухоме майно та вимагає усунути обставини, що перешкоджають реалізації права власності на спірне майно.

Скасування державної реєстрації права, належного одній особі, за заявою іншої особи в порядку адміністративного судочинства не дозволяє остаточно вирішити спір між цими особами. Тож не виконується основне завдання адміністративного судочинства.

Відтак, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених неправомірними, на її думку, рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, які мають майновий характер або пов'язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то оскарження таких рішень, дій чи бездіяльності є способом захисту цивільних прав.

Отже, на переконання суду, в даному випадку наявний спір про цивільне право між особою, яка вимагає скасувати реєстраційний запис (позивачем), й особою, за якою зареєстровано право власності на оспорюване майно (третя особа).

Аналогічна правова позиція міститься й у постановах Великої Палати Верховного Суду у справах №826/19262/16 від 06 лютого 2019 року, №826/14180/17 від 27 лютого 2019 року та ряду інших судових рішень Великої Палати Верховного Суду.

Також суд звертає увагу на посилання позивача на судову практику Великої Палати Верховного Суду (постанова у справі №826/9928/15 від 04 квітня 2018 року), з якої прослідковується належність подібних спорів до таких, що належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Однак, суд враховує те, що у іншій постанові від 04 вересня 2018 року (справа №823/2042/16) Велика Палата Верховного Суду відступила від своєї попередньої правової позиції, зокрема, й тієї, що була викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 квітня 2018 року у справі №826/9928/15 в частині щодо визначення юрисдикції адміністративних судів у спірних правовідносинах. Так, у цьому судовому рішенні Велика Палата Верховного Суду вказала на відступ від правових висновків з огляду на те, що в означених категоріях справ вирішуються спори про цивільне право між особою, яка вимагає скасування державної реєстрації, й особою, за якою зареєстровано право чи обтяження. Відтак, на переконання Великої Палати Верховного Суду, такі справи мають розглядатися судами господарської або цивільної юрисдикції залежно від суб'єктного складу сторін спору.

Таким чином, судова практика у вигляді постанови Великої Палати Верховного Суду, на яку посилається позивач, не може братися судом до уваги в зв'язку з відступом Великої Палати Верховного Суду від правових висновків, що викладені у такому судовому рішенні.

Отже, суд керується приписами пункту 1 частини 1 статті 170 КАС України, згідно з якими суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Водночас, у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи (частина 6 статті 170 КАС України).

З огляду на викладене вище дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття провадження у адміністративній справі та наявності підстав для відмови у відкритті провадження у справі.

При цьому суд роз'яснює позивачу, що з огляду на суб'єктний склад сторін спору розгляд даної справи віднесено до юрисдикції місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до частини 5 статті 170 КАС України повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Керуючись статтями 2, 4, 19, 170, 171, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Євростиль "ЛТД", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, державний реєстратор відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Департаменту адміністративних послуг виконавчого комітету Вінницької міської ради Вихрисюк Марина Андріївна до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Бортнік Яни Анатоліївни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, ОСОБА_3 про визнання дій неправомірними та скасування реєстраційного запису.

2. Копію ухвали разом із позовною заявою та доданими до неї матеріалами повернути особі, яка подала позовну заяву.

3. Роз'яснити позивачу, що розгляд даної справи належить до юрисдикції місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 256 КАС України.

Відповідно до статті 295 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Яремчук Костянтин Олександрович