Справа № 200/13245/18-а
Суддя: Шинкарьова І.В.
Дата ухвалення: 2019-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2019 р. Справа№200/13245/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд в складі

головуючого судді Шинкарьової І.В.

при секретарі судового засідання Заїченко Я.В.

за участю сторін:

Представник позивача ОСОБА_1

Представник відповідача ОСОБА_2

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 пенсійного фонду України у місті Краматорську Донецької області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 пенсійного фонду України у місті Краматорську Донецької області про скасування рішення ОСОБА_4 пенсійного фонду України у м. Краматорську № 128 від 13 грудня 2018 року про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно п.1 ч. 2 статті 114 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування; Зобовязання ОСОБА_4 пенсійного фонду України у м. Краматорську врахувати період роботи ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на Державному підприємстві Артемвугілля з 23 липня 1990 р. по 16 жовтня 1991 року, з 17 жовтня 1991 р. по 04 листопада 1991 року, з 05 листопада 1991 р. по 13 листопада 1991 року, 14 листопада 1991 р. по 01 березня 1992 року, з 02 березня 1992 р. по 25 жовтня 1992 року, з 17 серпня 1993 р. по 30 листопада 1993 року, з 01 грудня 1993 р. по 05 червня 1995 року, з 06 червня 1995 р. по 10 вересня 1995 року, з 25 лютого 1997 р. по 31 грудня 1999 року на різних посадах з повним робочим днем під землею; на Державному підприємстві Орджонікідзевугілля з 14 вересня 1995 року по 05 червня 1996 року; з 28 березня 2005 року по 30 листопада 2005 року; з 17 грудня 2009 року по 09 січня 2015 року; період навчання у Горлівському технікумі ДонНУ з 01 вересня 1984 року по 07 липня 1988 року при вирішенні питання щодо призначення пенсії за віком відповідно до заяви від 19 жовтня 2018 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він звернувся до пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах згідно п1нкту 1 частини 2 ст. 114 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування. За наслідком розгляду заяви пенсійним фондом прийнято спірне рішення про відмову в призначені пенсії за віком, у звязку з відсутністю пільгового стажу 10 років в підземних умовах. Вважає, що відповідач таким чином порушив його право на отримання пенсії на пільгових умовах.

27 грудня 2019 року представником відповідача направлений до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що вимоги позивача суперечать чинному законодавству та не підлягають задоволенню. До пільгового стажу не зараховано період роботи з 23 липня 1990 по 16 жовтня 1991, - у якості підземного гірничого майстра; з 17 жовтня 1991 по 04 листопада 1991, - у якості підземного учня гірника очисного забою з виплатою тарифної ставки підземного учня гірника очисного забою; з 05 листопада 1991 по 13 листопада 1991, - у якості гірника очисного забою; з 14 листопада 1991 по 01 березня 1992 , - у якості підземного забійника; з 02 березня 1992 по 25 жовтня 1992,- у якості підземний електрослюсар підземний дільниці з видобутку вугілля; з 17 серпня 1993 по 30 листопада 1993, - у якості підземний електрослюсар підземний дільниці з видобутку вугілля; з 01 грудня 1993 по 05 червня 1995, - у якості підземного гірничого майстра; з 06 червня 1995 по 10 вересня 1995, - у якості гірника очисного забою; з 25 лютого 1997 по 31 грудня 1999, - у якості підземний електрослюсар дільниці механізації, оскільки підприємством «Артемвугілля» не підтвердило наявність первинних документів у підтвердження уточнюючих довідок. За таких обставин відмовлено позивачу в призначенні пенсії за нормами ч. 2 ст.114 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у зв'язку з відсутністю пільгового стажу 10 років в підземних умовах. З посиланням на Закон України Про пенсійне забезпечення, Закон України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 28 листопада 2018 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 23 січня 2019 року здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 05 березня 2019 року заяву представника позивача про уточнення позовних вимог задоволено та закрито підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті за адміністративний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 пенсійного фонду України у місті Краматорську Донецької області про скасування рішення ОСОБА_4 пенсійного фонду України у м. Краматорську № 128 від 13 грудня 2018 року про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно п.1 ч. 2 статті 114 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування; Зобовязання ОСОБА_4 пенсійного фонду України у м. Краматорську врахувати період роботи ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на Державному підприємстві Артемвугілля; на Державному підприємстві Орджонікідзевугілля при вирішенні питання щодо призначення пенсії за віком відповідно до заяви від 19 жовтня 2018 року.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясував всі обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1, місце реєстрації: 84333, АДРЕСА_1), громадянин України згідно паспорту ВК 099697.

Відповідач ОСОБА_4 пенсійного фонду України у місті Краматорську Донецької області () є суб'єктом владних повноважень - органом виконавчої влади, основним завданням якого, згідно вимог чинного законодавства, зокрема, є реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення.

Судом встановлено, що позивач звернувся до ОСОБА_4 пенсійного фонду України у місті Краматорську Донецької області із заявою від 19 жовтня 2018 року про призначення пенсії згідно ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Рішенням ОСОБА_4 пенсійного фонду України у місті Краматорську Донецької області від 12 грудня 2018 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за нормами ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування у зв'язку із відсутністю пільгового стажу 10 років в підземних умовах.

З вказаного рішення вбачається, що позивачу не зараховано період роботи з 23 липня 1990 по 16 жовтня 1991, - у якості підземного гірничого майстра; з 17 жовтня 1991 по 04 листопада 1991, - у якості підземного учня гірника очисного забою з виплатою тарифної ставки підземного учня гірника очисного забою; з 05 листопада 1991 по 13 листопада 1991, - у якості гірника очисного забою; з 14 листопада 1991 по 01 березня 1992 , - у якості підземного забійника; з 02 березня 1992 по 25 жовтня 1992,- у якості підземний електрослюсар підземний дільниці з видобутку вугілля; з 17 серпня 1993 по 30 листопада 1993, - у якості підземний електрослюсар підземний дільниці з видобутку вугілля; з 01 грудня 1993 по 05 червня 1995, - у якості підземного гірничого майстра; з 06 червня 1995 по 10 вересня 1995, - у якості гірника очисного забою; з 25 лютого 1997 по 31 грудня 1999, - у якості підземний електрослюсар дільниці механізації, оскільки підприємством «Артемвугілля» не підтвердило наявність первинних документів у підтвердження уточнюючих довідок .

Відповідач вказує, що відповідно до наданих документів, загальний трудовий стаж позивача складає - 24 роки 0 місяців 04 дні , пільговий стаж становить 02 роки 02 місяців 01 дні.

Таким чином, спірним у даній справі є рішення пенсійного органу про відмову в призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах згідно ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування з підстав відсутності пільгового стажу 10 років в підземних умовах.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв'язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов'язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Законом України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування визначаються періоди, з яких складається страховий стаж. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (ч. 4 ст. 24 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування).

Закон України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII Про пенсійне забезпечення відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій. Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих. Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у звязку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Згідно з нормами статті 1 цього Закону громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у звязку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до положень статті 5 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування від 09 липня 2003 року № 1058-IV (надалі Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням.

Згідно з нормами до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» , на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списом № 1 виробництв , робіт , професій, посад і показників , затвердженим Кабінетом ОСОБА_5 України, та за результатами атестації робочих місць , після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 22 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах (при зверненні з 01 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року)

Постановою Кабінету ОСОБА_5 України від 12 червня 1993 року № 637 прийнятий Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, в якому в пункті 1.2 зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, а також архівними установами.

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії визначено, що у разі коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надавати уточнюючі довідки.

Суд вважає необґрунтованою відмову відповідача щодо не зарахування період роботи з 23 липня 1990 по 16 жовтня 1991, - у якості підземного гірничого майстра; з 17 жовтня 1991 по 04 листопада 1991, - у якості підземного учня гірника очисного забою з виплатою тарифної ставки підземного учня гірника очисного забою; з 05 листопада 1991 по 13 листопада 1991, - у якості гірника очисного забою; з 14 листопада 1991 по 01 березня 1992 , - у якості підземного забійника; з 02 березня 1992 по 25 жовтня 1992,- у якості підземний електрослюсар підземний дільниці з видобутку вугілля; з 17 серпня 1993 по 30 листопада 1993, - у якості підземний електрослюсар підземний дільниці з видобутку вугілля; з 01 грудня 1993 по 05 червня 1995, - у якості підземного гірничого майстра; з 06 червня 1995 по 10 вересня 1995, - у якості гірника очисного забою; з 25 лютого 1997 по 31 грудня 1999, - у якості підземний електрослюсар дільниці механізації, оскільки підприємством «Артемвугілля» з тих підстав, що підприємство не надало первинних документів у підтвердження пільгових довідок, оскільки дані періоди підтверджуються належними записами в трудовій книжці позивача.

Суд зазначає, що норми пункту 20 Порядку передбачають обовязковість витребування уточнюючих довідок для підтвердження спеціального трудового стажу лише у випадку, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах.

Отже, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах, відповідно до статті 114 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією.

На підставі пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005 року, в редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1 (надалі Порядок № 22-1) при прийманні документів орган, що призначає пенсію перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Згідно норм пункту 4.7 Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об'єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Проте, суд зауважує, що відсутність можливості проведення перевірки не може позбавляти позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсій за віком на пільгових умовах. Як встановлено судом, наявність пільгового стажу за дані періоди підтверджуються належними записами в трудовій книжці позивача.

Відповідно до пункту 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29 липня 1993 року № 58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім'я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв'язку з цим винагороди.

Пунктом 2.4 Інструкції визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Суд зазначає, що трудова книжка серії БТ-ІІ №1489718 позивача містить належним чином здійснені записи щодо роботи позивача у вищевказані періоди на вищезазначених підприємствах на посадах які дають право на пільгову пенсію. Записи про спірні періоди роботи засвідчені відповідними печатками підприємств і дефектів їх вчинення не мають.

Крім того, суд вважає за доцільне зазначити, що професії підземного гірничого майстра, підземного забійника, підземний електрослюсар підземний дільниці з видобутку вугілля, гірник очисного забою, підземний електрослюсар дільниці механізації, на яких був прийнятий позивач, віднесено до Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, які затверджені Постановою Кабінету ОСОБА_5 СРСР від 26 січня 1991 року № 10 Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення.

З огляду на викладене, суд вважає, що відповідач неправомірно прийняв рішення в частині не зарахування до пільгового стажу періоду роботи з 23 липня 1990 по 16 жовтня 1991, - у якості підземного гірничого майстра; з 17 жовтня 1991 по 04 листопада 1991, - у якості підземного учня гірника очисного забою з виплатою тарифної ставки підземного учня гірника очисного забою; з 05 листопада 1991 по 13 листопада 1991, - у якості гірника очисного забою; з 14 листопада 1991 по 01 березня 1992 , - у якості підземного забійника; з 02 березня 1992 по 25 жовтня 1992,- у якості підземний електрослюсар підземний дільниці з видобутку вугілля; з 17 серпня 1993 по 30 листопада 1993, - у якості підземний електрослюсар підземний дільниці з видобутку вугілля; з 01 грудня 1993 по 05 червня 1995, - у якості підземного гірничого майстра; з 06 червня 1995 по 10 вересня 1995, - у якості гірника очисного забою; з 25 лютого 1997 по 31 грудня 1999, - у якості підземний електрослюсар дільниці механізації, оскільки підприємством «Артемвугілля» з тих підстав, що підприємство не надало первинних документів у підтвердження пільгових довідок.

Крім того, як встановлено судом під час розгляду справи, 14 червня 1991 року позивач отримав диплом серії НТ № 899533 за спеціальністю гірниче електромеханіка кваліфікацію гірничий технік електромеханік.

Підчас навчання та після закінчення технікуму, а саме з 01 вересня 1984 року по 07 липня 1998 рік позив проходив виробничу практику з 07 червня 1987 року по 03 липня 1987 року у шахті ім. Гагаріна учнем підземного електрослюсаря, та 25 січня 1998 року по 14 квітня 1988 року учнем гірника з повним робочим днем, що підтверджується довідкою форми ТЗ-106.

Пунктом 3 Поряду застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року №383 (далі - Порядок №383) передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що були чинними на період роботи особи. При цьому, до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

До 01 січня1992 року діяв «Список №1 производств, цехов, профессий и должностей, работа в которых дает право на государственную пенсию на льготных условиях и в льготных размерах», затверджений постановою ОСОБА_5 СРСР від 22 серпня 1956 року №1173.

Суд зауважує про те, що посада, яку займав позивач під час виробничої практики віднесена до вищевказаного списку виробництв, робіт, професій, посад та показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Згідно розділ ІІІ підрозділу 1 «а», вказаної постанови №1173, значиться така посада як «підземний електрослюсар, гірник», що в свою чергу, на думку суду є тотожною професією - яку обіймав позивач у спірний період на підприємстві «Артемвугілля».

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд зазначає, що позивач не може нести відповідальність за неналежне виконання своїх обов'язків підприємством, на якому він працює, а тому позовні вимоги в частині зарахування до страхового стажу роботи позивача вищезазначеного періоду підлягають задоволенню у повному обсязі.

З дослідженої у судовому засіданні трудової книжки позивача, копія якої знаходиться в матеріалах справи, вбачається, що в ній мають місце записи, в яких присутні всі відомості що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про визнання неправомірним та скасування рішення від 13 грудня 2018 року №128 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно п.1 ч. 2 статті 114 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов'язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

В ході розгляду справи позивач довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач не надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Стосовно позовних вимог в частині зобов'язання відповідача ОСОБА_4 пенсійного фонду України у м. Краматорську врахувати період роботи ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на Державному підприємстві Артемвугілля з 23 липня 1990 р. по 16 жовтня 1991 року, з 17 жовтня 1991 р. по 04 листопада 1991 року, з 05 листопада 1991 р. по 13 листопада 1991 року, 14 листопада 1991 р. по 01 березня 1992 року, з 02 березня 1992 р. по 25 жовтня 1992 року, з 17 серпня 1993 р. по 30 листопада 1993 року, з 01 грудня 1993 р. по 05 червня 1995 року, з 06 червня 1995 р. по 10 вересня 1995 року, з 25 лютого 1997 р. по 31 грудня 1999 року на різних посадах з повним робочим днем під землею; на Державному підприємстві Орджонікідзевугілля з 14 вересня 1995 року по 05 червня 1996 року; з 28 березня 2005 року по 30 листопада 2005 року; з 17 грудня 2009 року по 09 січня 2015 року; період навчання у Горлівському технікумі ДонНУ з 01 вересня 1984 року по 07 липня 1988 року при вирішенні питання щодо призначення пенсії за віком відповідно до заяви від 19 жовтня 2018 року, суд виходить з наступного.

Як вбачається з положень Рекомендації Комітету ОСОБА_5 Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом ОСОБА_5 11 березня 1980 року, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суд не може підміняти державний орган рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

З практики Європейського суду витікає наступне: в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.

Так, у відповідно до ст. 81 Закону України Про пенсійне забезпечення, призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України, тобто, в даному випадку Красноармійське обєднане ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в Донецької області має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії особі.

Як вбачається з матеріалів справи, спірне рішення відповідача прийняте без повного зясування обставин справи та інших документів наданих позивачем.

З огляду на встановлені обставини справи та наведені норми закону, якими регулюються спірні відносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з застосуванням положень ст. 9 КАС України, а саме, обрання іншого способу захисту, який необхідний для повного відновлення порушеного права.

З урахуванням дискреційних повноважень ОСОБА_4 пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області на прийняття рішення про переведення позивача на пенсію за віком на пільгових умовах, суд вважає необхідним зобовязати відповідача повторно розглянути заяву позивача про переведення позивача на пенсію за віком на пільгових умовах згідно Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування від 19 жовтня 2018 року.

За таких обставин позовні вимоги позивача до ОСОБА_4 пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області про визнання протиправним і скасування рішення, зобовязання вчинення певних дій підлягають задоволенню частково.

Відповідно до п. п. 3, 4, 10 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання дій субєкта владних повноважень протиправним та зобовязання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернення позивача, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Тобто, приймаючи рішення про переведення позивача на пенсію за віком на пільгових умовах, відповідач має враховувати висновки рішення в даній адміністративній справі щодо наявності підтвердження пільгового стажу позивача.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На підставі викладеного, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності та з урахуванням того, що позивачем доведено правомірність пред'явленого позову, а відповідачем доводи позовної заяви не були спростовані, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 28 листопада 2018 року, суд відстрочив позивачеві сплату судового збору до ухвалення судового рішення.

Нормами частини другої статті 133 КАС України встановлено, якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

За приписами частини 3 статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати субєкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Частиною 8 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у випадку якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

З огляду на таке, суд вважає за можливе покласти на відповідача витрати, пов'язані із розглядом цієї справи.

Таким чином, на користь держави підлягає відшкодуванню сума судового збору в розмірі 704,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_4 пенсійного фонду України у місті Краматорську Донецької області.

На підставі вищевикладеного та керуючись статями 2-15, 19-21, 72-79, 90, 94, 122, 123, 132, 159-161, 164, 192-194, 224-228, 241-247, 255, 253-263, 293-295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 пенсійного фонду України у місті Краматорську Донецької області про скасування рішення ОСОБА_4 пенсійного фонду України у м. Краматорську № 128 від 13 грудня 2018 року про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно п.1 ч. 2 статті 114 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування; Зобовязання ОСОБА_4 пенсійного фонду України у м. Краматорську врахувати період роботи ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на Державному підприємстві Артемвугілля з 23 липня 1990 р. по 16 жовтня 1991 року, з 17 жовтня 1991 р. по 04 листопада 1991 року, з 05 листопада 1991 р. по 13 листопада 1991 року, 14 листопада 1991 р. по 01 березня 1992 року, з 02 березня 1992 р. по 25 жовтня 1992 року, з 17 серпня 1993 р. по 30 листопада 1993 року, з 01 грудня 1993 р. по 05 червня 1995 року, з 06 червня 1995 р. по 10 вересня 1995 року, з 25 лютого 1997 р. по 31 грудня 1999 року на різних посадах з повним робочим днем під землею; на Державному підприємстві Орджонікідзевугілля з 14 вересня 1995 року по 05 червня 1996 року; з 28 березня 2005 року по 30 листопада 2005 року; з 17 грудня 2009 року по 09 січня 2015 року; період навчання у Горлівському технікумі ДонНУ з 01 вересня 1984 року по 07 липня 1988 року при вирішенні питання щодо призначення пенсії за віком відповідно до заяви від 19 жовтня 2018 року - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення ОСОБА_4 пенсійного фонду України у місті Краматорську Донецької області № 128 від 13 грудня 2018 року про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно п.1 ч. 2 статті 114 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Зобовязати ОСОБА_4 пенсійного фонду України у місті Краматорську Донецької області повторно розглянути заяву про призначення пенсії від 19 жовтня 2018 року з врахуванням висновків суду викладених в рішенні щодо періодів роботи ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на Державному підприємстві Артемвугілля з 23 липня 1990 року по 16 жовтня 1991 року, з 17 жовтня 1991 року по 04 листопада 1991 року, з 05 листопада 1991 року по 13 листопада 1991 року, 14 листопада 1991 року по 01 березня 1992 року, з 02 березня 1992 року по 25 жовтня 1992 року, з 17 серпня 1993 року по 30 листопада 1993 року, з 01 грудня 1993 року по 05 червня 1995 року, з 06 червня 1995 року по 10 вересня 1995 року, з 25 лютого 1997 р. по 31 грудня 1999 року на різних посадах з повним робочим днем під землею; на Державному підприємстві Орджонікідзевугілля з 14 вересня 1995 року по 05 червня 1996 року; з 28 березня 2005 року по 30 листопада 2005 року; з 17 грудня 2009 року по 09 січня 2015 року; період навчання у Горлівському технікумі ДонНУ з 01 вересня 1984 року по 07 липня 1988 року при вирішенні питання щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно п.1 ч. 2 статті 114 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

В інший частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_4 пенсійного фонду України у місті Краматорську Донецької області (, юридична адреса: 84302, м. Краматорськ, вул. Поштова, 5) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 704,80 грн. на користь Державного бюджету України.

Вступна та резолютивна частини рішення проголошено у судовому засіданні 26 березня 2019 року.

Повний текст рішення складено та підписано 02 квітня 2019 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Шинкарьова І.В.