Справа № 560/519/19
Суддя: Козачок І.С.
Дата ухвалення: 2019-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/519/19
УХВАЛА

01 квітня 2019 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Козачок І.С. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчий комітет Хмельницької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Хмельницької міської ради про визнання протиправним та скасувати рішення комісії Виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 03 серпня 2018 року.

Ухвалою від 11 березня 2019 року відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 09 квітня 2019 року.

29 березня 2019 року від відповідача надійшли відзив на адміністративний позов та клопотання в якому він просить про залишення позовної заяви без розгляду у зв'язку із пропуском ОСОБА_1 строку звернення до суду. Клопотання обґрунтоване тим, що позивач дізнався про порушення своїх прав на засіданні комісії щодо розгляду заяв членів сімей загиблих та осіб з інвалідністю, яке відбулось 03.08.2018 року. З цього часу почався перебіг строку для звернення до суду за захистом його порушених прав. Так, як позивач звернувся до суду з позовом лише 25.02.2019 року, тобто з порушенням шестимісячного строку звернення до адміністративного суду, просить адміністративний позов ОСОБА_1 залишити без розгляду.

Дослідивши клопотання та докази, наявні у матеріалах справи, суд вважає, що клопотання задоволенню не підлягає зважаючи на наступне.

Відповідно до частин першої та другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Так, за загальним правилом ст. 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що позивач 24 січня 2019 року звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Виконавчого комітету Хмельницької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення про відмову в призначені грошової допомоги. Тобто, в межах шестимісячного строку звернення до адміністративного суду, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 січня 2019 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання ухвали.

08 лютого 2019 р. до суду повернулось судове відправлення з відміткою про те, що лист не вручено отримувачу за закінченням терміну його зберігання на поштовому відділенні.

Суд ухвалою від 15 лютого 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Хмельницької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення повернув позивачеві.

28 лютого 2019 року до суду повернулось судове відправлення з відміткою про те, що ухвалу про повернення позовної заяви ОСОБА_1 вручено 20.02.2019 року.

Відповідно до ч. 8 статті 169 КАС України, повернення позовної заяви не позбавляє позивача права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

26 лютого 2019 року ОСОБА_1 повторно звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Хмельницької міської ради про визнання протиправним та скасувати рішення комісії Виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 03 серпня 2018 року.

Відтак, посилання представника Хмельницької міської ради на те, що позивач звернувся до суду з позовом лише 25.02.2019 року, тобто з порушенням шестимісячного строку звернення до адміністративного суду є його припущенням.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яку ратифіковано Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР і яка для України набрала чинності 11 вересня 1997 року (Конвенція), закріплено принцип доступу до правосуддя.

Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

Статтею 6 Конвенції встановлено, що справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов'язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов'язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити: основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документи, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією.

Так, з Рішення Європейського Суду з прав людини по справі "ОСОБА_2 проти Туреччини" слідує, що правило встановлення обмежень до суду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду, повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

У справі Delcourt v. Belgium Європейський Суд з прав людини зазначив, що "у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення".

Водночас у справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 §1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Відтак, правило про пропуск строку звернення до суду не має абсолютного характеру і не повинно застосовуватися автоматично, застосування правила пропуску строку звернення до суду залежить від обставин справи. Під цим слід розуміти вагомість права, про захист якого особа звернулася до суду.

Встановлення обмежень доступу до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру, перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

Відтак, на цей час судом не встановлено, а відповідачем не доведено факту пропуску позивачем строку звернення до суду, а тому з метою недопущення ситуації позбавлення особи права допуску до правосуддя у клопотанні слід відмовити.

Керуючись статтями 121, 122, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника Хмельницької міської ради про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Головуючий суддя ОСОБА_2