Справа № 480/3905/18
Суддя: М.М. Шаповал
Дата ухвалення: 2019-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

С У М С Ь К И Й О К Р У Ж Н И Й А Д М І Н І С Т Р А Т И В Н И Й С У Д
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 лютого 2019 р. Справа № 480/3905/18
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Шаповала М.М.,
за участю секретаря судового засідання - І.С. Іуткіною,
представника позивача - адвоката ОСОБА_1,
представника відповідача - ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Сумибудхолд" до Управління Держпраці у Сумській області про визнання протиправною та скасування постанови,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Сумській області від 27.09.2018 № СМ1453/189/АВ/ТД-ФС про накладення штрафу в сумі 446760 грн.
Свої вимоги мотивує тим, що інспектор праці Управління Держпраці у Сумській області провів інспекційне відвідування позивача, за результатами якого встановлено, що директор ТОВ "Сумибудхолд" ОСОБА_3 фактично допустив до роботи фізичних осіб: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, без укладення трудового договору, чим порушив вимоги ч. 3 ст. 24 КЗпП України. На підставі акта інспекційного відвідування відповідач прийняв оскаржувану постанову про накладення штрафу на позивача. Позивач вважає, що відповідач необґрунтовано зробив висновки про існування між позивачем та фізичними особами трудових відносин. З метою забезпечення умов для своєчасного виконання підрядних будівельно-ремонтних робіт на підприємстві були укладені цивільно-правові договори з фізичними особами, які можуть оперативно приступати до виконання необхідних робіт. Умови договорів повністю відповідають вимогам Цивільного кодексу України, а тому позивач вважає висновки, викладені в акті інспекційного відвідування, необґрунтованими, а постанову протиправною.
Ухвалою суду від 18.10.2018 відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Представник відповідача у відзиві на позовну заяву від 07.11.2018 (а.с. 27-30) проти позовних вимог заперечує та зазначив, що висновки, викладені в акті інспекційного відвідування, є необґрунтованими. У даному випадку правовідносини між позивачем та ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 носять ознаки трудових відносин, оскільки в штатному розписі підприємства назви посад (професій) виписуються з урахуванням кваліфікаційних категорій, розрядів, класів, передбачених відповідними кваліфікаційними характеристиками. Під час інспекційного відвідування встановлено, що станом на дату відвідування у ТОВ посада "слюсар" була вакантна, проте директором ТОВ "Сумибудхолд" для виконання робіт за вказаною професією укладені цивільно-правові договори з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, якими передбачено виконання будівельних робіт, у тому числі по слюсарці. Окрім того, встановлення в цивільно-правових договорах суми винагороди в розмірі 3750 грн є свідченням того, що ці особи виконують роботу саме за посадою "слюсар", оскільки в штатному розписі визначений такий розмір посадового окладу. Також, в цивільно-правових договорах, укладених з ОСОБА_4, міститься інформація про виконання роботи за професією та виконання робіт по техніці безпеки. Крім того, цивільно-правові договори укладені з фізичними особами з першого числа місяця до останнього дня цього ж місяця без розриву. У договорах та актах здавання-приймання робіт не визначений обсяг виконуваних робіт, а отже, предмет договору не конкретизований та неможливо встановити який матеріальний результат отримано за результатом виконання робіт кожним виконавцем. Вищезазначене свідчить про виконання робіт за посадою, що є підтвердженням наявності саме трудових відносин.
У додаткових поясненнях від 13.11.2018 (а.с. 71) представник відповідача зазначив, що позивач фактично позбавляє відповідних осіб на реалізацію права на соціальний захист, передбаченого ст. 46 Конституцією України.
Ухвалою суду від 05.12.2019 заяву ТОВ "Сумибудхолд" про забезпечення позову задоволено. Зупинено дію постанови Управління Держпраці у Сумській області від 27.09.2017 № СМ1453/189/АВ/ТД-ФС про накладення штрафу до набрання законної сили судовим рішенням по даній справі.
Представник позивача надіслав до суду додаткові пояснення від 19.02.2019 (а.с. 116-118) та пояснення від 27.02.2019 (а.с. 137-140), у яких зазначив, що зі змісту цивільно-правових договорів вбачається, що предметом договору є кінцевий результат, виконавець не є працівником замовника, виконавець не підпорядковується правилам внутрішнього розпорядку замовника, не має права на одержання допомоги із соціального страхування. Факт відповідних робіт підтверджується актами здачі-приймання робіт та офіційною бухгалтерською звітністю. Цивільно-правові договори не були визнані в судовому порядку недійсними. Враховуючи презумпцію дійсності правочину, юридичні особи не обмежені в праві залучати фізичних осіб до виконання певного виду роботи на підставі цивільних договорів та не зобовязані законодавством укладати тільки трудові договори. Крім того, позивач, сплачуючи єдиний внесок за фізичних осіб, виконував вимоги чинного законодавства і жодним чином не порушив їх.
Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав.
У судовому засіданні встановлено, що за рішенням керівника, прийнятого за результатами аналізу інформації, отриманої зі службової записки заступника начальника відділу додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів ОСОБА_8 з питань належного оформлення трудових відносин, в тому числі з неповнолітніми (а.с. 34) начальник Управління Держпраці у Сумській області виніс наказ від 03.09.2018 № 1471 про проведення інспекційного відвідування ТОВ "Сумибудхолд" (а.с. 31) та видав направлення від 03.09.2018 № 736/СМ1453 на проведення інспекційного відвідування субєкта господарювання (а.с. 32), яке отримав 04.09.2018 ОСОБА_9, що підтверджується підписом на примірнику направлення. Відповідно до направлення контролю підлягають питання щодо дотримання трудового законодавства в частині належного оформлення трудових відносин з найманими працівниками, у тому числі з неповнолітніми.
За результатами інспекційного відвідування ТОВ "Сумибудхолд" відповідач склав акт від 05.09.2018 № СМ1453/189/АВ (а.с. 40-42), у якому викладені висновки про порушення позивачем ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України внаслідок допущення до роботи ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування при прийнятті працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
14.09.2018 заступник начальника Управління Держпраці у Сумській області прийняв рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу № СМ1453/189/АВ/ТД (а.с. 35), яким призначено розгляд справи на 27.09.2018 о 14:20 год. Позивачу направлено повідомлення про розгляд справи від 18.09.2018 № 15-28/02/6448//2018 рекомендованим листом, а також повідомлено позивача телефонограмою, яку прийняв бухгалтер ОСОБА_9, про що на копії повідомлення зроблена відповідна позначка, засвідчена підписом провідного спеціаліста ОСОБА_10 (а.с. 36).
27.09.2018 відповідач прийняв постанову про накладення штрафу уповноваженими особами № СМ1453/189/АВ/ТД-ФС про накладення на ТОВ "Сумибудхолд" штрафу в розмірі 446 760 грн (а.с. 38-39), яка направлена позивачу листом від 01.10.2018 № 15-28/02/6864/2018 (а.с. 37).
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та обставинам справи, суд не може погодитись з доводами позивача щодо відсутності підстав для винесення постанови про накладення штрафу з наступних підстав.
Частиною 2 ст. 2 Кодексу адміністративного суду України (далі - КАС України) встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обовязки та відповідальність субєктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначаються Законом України від 05.04.2007 № 877-V "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".
Так, статтею 7 вказаного Закону встановлено, що для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб'єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки.
На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім'я та по батькові і засвідчується печаткою.
У посвідченні (направленні) на проведення заходу зазначаються: найменування органу державного нагляду (контролю), що здійснює захід; найменування суб'єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснюється захід; місцезнаходження суб'єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу, щодо діяльності яких здійснюється захід; номер і дата наказу (рішення, розпорядження), на виконання якого здійснюється захід; перелік посадових осіб, які беруть участь у здійсненні заходу, із зазначенням їх посади, прізвища, ім'я та по батькові; дата початку та дата закінчення заходу; тип заходу (плановий або позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд, інспектування тощо); підстави для здійснення заходу; предмет здійснення заходу; інформація про здійснення попереднього заходу (тип заходу і строк його здійснення).
Посвідчення (направлення) є чинним лише протягом зазначеного в ньому строку здійснення заходу.
Перед початком здійснення заходу посадові особи органу державного нагляду (контролю) зобов'язані пред'явити керівнику суб'єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу або уповноваженій ним особі (фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі) посвідчення (направлення) та службове посвідчення, що засвідчує посадову особу органу державного нагляду (контролю), і надати суб'єкту господарювання копію посвідчення (направлення).
За результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт, який повинен містити такі відомості: дату складення акта; тип заходу (плановий або позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд тощо); предмет державного нагляду (контролю); найменування органу державного нагляду (контролю), а також посаду, прізвище, ім'я та по батькові посадової особи, яка здійснила захід; найменування юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснювався захід.
Посадова особа органу державного нагляду (контролю) зазначає в акті стан виконання вимог законодавства суб'єктом господарювання, а в разі невиконання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства.
В останній день перевірки два примірники акта підписуються посадовими особами органу державного нагляду (контролю), які здійснювали захід, та суб'єктом господарювання або уповноваженою ним особою, якщо інше не передбачено законом.
Якщо суб'єкт господарювання не погоджується з актом, він підписує акт із зауваженнями. Зауваження суб'єкта господарювання щодо здійснення державного нагляду (контролю) є невід'ємною частиною акта органу державного нагляду (контролю).
На підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п'яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.
Відповідно до ст. 259 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Так, процедура здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об'єкт відвідування), визначається Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 26.04.2017 (далі - Порядок № 295).
Згідно з п. 2 вказаного Порядку № 295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань, зокрема, інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.
Відповідно до п. 5 Порядку № 295 інспекційні відвідування проводяться, окрім іншого, за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4 - 7 цього пункту.
Про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин інспектор праці повідомляє об'єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі, якщо тільки він не вважатиме, що таке повідомлення може завдати шкоди інспекційному відвідуванню (п. 8 Порядку № 295).
Зі змісту вказаних норм суд робить висновок, що керівник територіального органу Держпраці, у разі наявності інформації щодо можливого використання праці осіб без укладання трудового договору має право прийняти рішення про проведення інспекційного відвідування для перевірки вказаних питань. При цьому, обовязок в безумовному порядку повідомляти обєкт контролю про проведення такого відвідування, законодавством не встановлений.
У даному випадку, матеріалами справи підтверджено, що підставою для прийняття наказу про проведення інспекційного відвідування ТОВ "Сумибудхолд" стала службова записка заступника начальника відділу додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів ОСОБА_8 про отримання на засіданні Сумської міської ради від 22.08.2018 інформації щодо роботодавців, які використовують осіб для виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами більше одного року (а.с. 34). Вказані обставини, на переконання суду, свідчать про наявність у відповідача права проводити інспекційне відвідування ТОВ "Сумибудхолд" з питань дотримання трудового законодавства.
Статтею 265 КЗпП України встановлено, що посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.
Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу, зокрема, у разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту).
Механізм накладення на суб'єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю визначено Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 509 від 17.07.2013 (далі - Порядок № 509).
Відповідно до вимог пунктів 2, 3 вказаного Порядку № 509 штрафи можуть бути накладені на підставі акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу. Уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу.
За змістом акта інспекційного відвідування від 05.09.2018 № СМ1453/189/АВ позивач вчинив порушення трудового законодавства, а саме: допуск осіб до роботи без оформлення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Нормами статті 24 КЗпП України встановлено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання такої форми є обов'язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров'я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.
Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Загальне визначення цивільно-правового договору наведено у статті 626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Так, вказаною нормою встановлено, що договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (ст. 837 ЦК України).
Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
За приписами ст. 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.
Слід зазначити, що основною ознакою, що відрізняє цивільні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату. Виконавець, який працює за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, хоча і може бути з ними ознайомлений, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик, працівник не зараховується до штату установи (організації), не вноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийом його на роботу на певну посаду.
Із аналізу наведених норм вбачається, що трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов'язаний виконувати роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт. Тобто, предметом цивільно-правових договорів є результат праці, який підлягає вимірюванню у конкретних фізичних величинах, а не процес роботи.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.09.2018 у справі № 822/723/17.
Товариством укладені договори підряду з ОСОБА_4: від 03.01.2018 № 1, від 01.02.2018 № 2, від 01.03.2018 № 3, від 02.04.2018 № 4, від 02.05.2018 № 5, від 01.06.2018 № 7, від 02.07.2018 № 12, від 01.08.2018 № 15 (а.с. 56-65). Вказане свідчить про триваючий характер відносин.
Також товариством укладені договори підряду з ОСОБА_5: від 01.06.2018 № 8, від 02.07.2018 № 11, від 01.08.2018 № 16 (а.с. 53-55); з ОСОБА_7: від 01.06.2018 № 10, від 02.07.2018 № 13, від 01.08.2018 № 18 (а.с. 50-52); з ОСОБА_6: від 01.06.2018 № 9, від 02.07.2018 № 14, від 01.08.2018 № 17 (а.с. 47-49).
Станом на дату перевірки у товаристві була вакантна посада "слюсар", однак для виконання робіт за вказаною професією директор ТОВ "Сумибудхолд" уклав договори підряду від 01.06.2018 з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 (а.с. 47, 50, 53) Пунктом 1 договорів передбачено виконання будівельних робіт по столярці, слюсарці, але всупереч ст. 837 ЦК України обсяг виконуваних робіт не визначено, а отже. предмет цивільно-правового договору не конкретизований.
Крім того, договори підряду з фізичними особами (ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7О.) укладені з першого числа місяця до останнього числа цього ж місяця без розриву. Договори укладалися без визначення конкретного обсягу робіт.
Як вбачається з актів здачі-приймання робіт (надання послуг) (зворотна сторона а.с. 47-68) з фізичними особами (ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7О.) були укладені цивільно-правові договори, найменування робіт, послуг - "виконання будівельних робіт згідно з ГПД", ціна - "3750". При цьому, в актах здавання-приймання виконаної роботи не зазначено який саме обсяг робіт виконано, а отже неможливо встановити який саме обсяг робіт виконано кожним виконавцем та який матеріальний результат отримано. Таким чином, оплата виконавцям за актами здачі-приймання робіт здійснювалась саме за процес виконання роботи, що характерно для трудових відносин, а не за виконання конкретного обсягу робіт за цивільно-правовим договором.
Таким чином, з огляду на предмет укладених договорів та поняття трудового договору, суд зазначає, що праця за цивільно-правовим договором, на переконання суду, не є юридично самостійною, а здійснюється у межах господарської діяльності позивача з організації будівництва трубопроводів, з систематичним виконанням трудових функцій.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що в даному випадку правовідносини між ТОВ "Сумибудхолд" та з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 носять ознаки, притаманні саме трудовим відносинам між роботодавцем та найманим працівником. При цьому, дії позивача щодо надання трудовому договору форми цивільно-правового перешкоджають реалізації працівником права на працю, гарантованого Конституцією та Кодексом законів про працю України, а також права на соціальний захист у випадку безробіття, при тимчасовій втраті працездатності у разі нещасного випадку на виробництві або внаслідок професійного захворювання, права на відпочинок, щорічну оплачувану відпустку, право на здорові й безпечні умови праці, а також, не доводять невідповідність оскаржуваної постанови про накладення штрафу критеріям, встановленим ч. 2 ст. 2 КАС України.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
У задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю "Сумибудхолд" до Управління Держпраці у Сумській області про визнання протиправною та скасування постанови відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 01.03.2019.

Суддя М.М. Шаповал