Справа № 549/54/19
Суддя: Глущенко Н. М.
Дата ухвалення: 2019-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 549/54/19
Провадження № 2-а/549/1/19

ПОСТАНОВА

Іменем України

19 березня 2019 року Чорнухинський районний суд Полтавської області

у складі: головуючого судді Глущенко Н.М.

з участю: секретаря судових засідань ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Чорнухи в спрощеному порядку справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора Полтавського СРПП Лубенського ВП ОСОБА_3 про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

05.02.2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позов до інспектора Полтавського СРПП Лубенського ВП ОСОБА_3, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 31.01.2019 року серії ДПО18 №102634. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 31.01.2019 року інспектором Полтавського СРПП Лубенського ВП ОСОБА_3 винесено постанову серії ДПО18 №102634 про накладення адміністративного стягнення відносно нього, за порушення Правил дорожнього руху України, притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Вважає вищевказану постанову по справі про адміністративне правопорушення незаконною та такою, що порушує його права та охоронювані законом інтереси, а тому просив скасувати її за відсутністю в його діях складу правопорушення.

Позивач у судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов просить задовольнити у повному обсязі.

Відповідач до судового засідання не зявився, надав до суду заяву в якій просив розглянути справу без його участі.

04.03.2019 відповідачем надано відзив на позовну заяву, у якому останній просить відмовити в задоволенні позову, вказує, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення винесена відповідачем з дотриманням вимог закону. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача, відповідачем дотримано вимоги законодавства щодо порядку її розгляду, в тому числі роз'яснено позивачеві його права. На підтвердження доводів, викладених у запереченнях, відповідачем надано відеозапис з місця зупинки автомобіля позивача, зроблений за допомогою технічного засобу, що має функції фото і кінозйомки.

Відповідно до ч.1,ч.4 ст. 229 КАС України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео-та (або) звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Так, з огляду на те, що згідно положень ст. 258 КАС України передбачено, що даний предмет спору віднесено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, що відповідача повідомлено належним чином про наявність спору.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню з таких підстав.

В судовому засіданні справи встановлено, що інспектором Полтавського СРПП Лубенського ВП ОСОБА_3 31.01.2019 р. складено постанову серії ДПО18 № 102634 у справі про адміністративне правопорушення про застосування до ОСОБА_2 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КУпАП. Зазначено, що 31.01.2019р. о 15 год. 15 хв. на автодорозі Чорнухи-Лубни ОСОБА_2 керував автомобілем Volkswagen Transporter, реєстраційний номер НОМЕР_1, в якому були зняті 6 сидінь, що є переобладнанням.

Позивачем оспорюється правомірність дій відповідача щодо притягнення його до адміністративної відповідальності та правомірність постанови винесеної за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно нього, з огляду на порушення відповідачем вимог закону щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи та процедури її розгляду, незабезпечення його прав при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачених ст. 268 КУпАП.

Позивач вказує серед іншого на те, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення його не було ознайомлено з правами, визначеними ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, позбавлено права на захист, безпідставно відмовлено в ознайомленні з доказами по справі, а також на відсутність з його боку порушення Правил дорожнього руху.

З приводу переобладнання транспортного засобу позивач вказує, що пасажирські сидіння, про відсутність яких вказав у постанові відповідач, були зняті тимчасово для їхнього подальшого ремонту, швидке та легке зняття та установка яких передбачено конструкцією самого автомобіля Volkswagen, а тому тимчасове зняття пасажирських сидінь не є переобладнанням транспортного засобу.

Частиною першою ст. 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Зі змісту ст. 288 КУпАП, ст.ст. 19, 20 КАС України слідує, що рішення, дія чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності можуть бути оскаржені до місцевого загального суду як адміністративного суду.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Надаючи оцінку аргументам позивача щодо протиправності дій відповідача та оскаржуваної постанови, суд виходить з наступного.

Порядок провадження у справах про адміністративні правопорушення встановлений розділом IV КУпАП. Положеннями КУпАП визначено органи (посадові особи), уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, підвідомчість справ про адміністративні правопорушення, порядок їх розгляду.

Пунктами 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною першою статті 121 КУпАП передбачено склад адміністративного правопорушення, об'єктивна сторона якого полягає, в т.ч., керуванні водієм транспортним засобом, що переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Правилами дорожнього руху у п.п. 31.1 та 31.3 передбачено, що технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації. Забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством: у разі їх виготовлення або переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху.

Відповідно до положень ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, суд знаходить позовні вимоги про визнання дій відповідача протиправними та скасування оскаржуваної постанови обґрунтованими.

Порушення закону при розгляді справи про адміністративне правопорушення, про допущення яких відповідачем стверджує позивач, зокрема, не виконання вимог щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення, а саме, в частині притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП, визнаються судом істотними, які порушують законні права та інтереси позивача.

Згідно правил установлених ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом встановлено, що під час перевірки проведеної відповідачем на місці зупинки позивача було виявлено відсутність у його автомобілі частини пасажирських сидінь.

На підставі зазначених обставин відповідач зробив висновок, про здійснення позивачем переобладнання свого транспортного засобу з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

З таким висновком відповідача суд не погоджується, враховуючи наступне.

Закон України «Про автомобільний транспорт» у частині першій статті 20 встановлює, що конструкція та технічний стан транспортних засобів, а також їх частини мають відповідати вимогам, порядок визначення яких установлює Кабінет Міністрів України.

Відповідно до змісту п.п. 2, 3 Додатку до постанови Кабінету Міністрів України від 22.12.2010 №1166 «Про єдині вимоги до конструкції та технічного стану колісних транспортних засобів, що експлуатуються», конструкція колісного засобу повинна відповідати ідентифікаційним даним, визначеним на дату його реєстрації (з урахуванням змін), зокрема, згідно з документами щодо переобладнання колісного засобу.

Згідно п. 1.10 Порядку затвердження конструкції транспортних засобів, їх частин та обладнання, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 17.08.2012 №521, переобладнання - зміни типу або марки (моделі), призначення чи параметрів конструкції КТЗ, що порушують чи можуть порушити відповідність цього КТЗ вимогам нормативних документів щодо безпечності конструкції, наприклад, зміни: повної маси та її розподілу по осях; центру мас; типу двигуна, його маси і потужності; колісної бази чи колісної формули; конструкції систем світлової сигналізації, гальмового і рульового керування та трансмісії; зовнішньої поверхні кузова; захисних пристроїв; установки кабіни, кузова чи їхніх деталей; спеціального обладнання і номерних агрегатів тощо, не передбачених нормативно-технічною документацією на такий КТЗ.

Відповідно до частин 1, 4 статті 32 Закону України «Про дорожній рух», переобладнання транспортних засобів, тобто зміна типу або марки (моделі), призначення чи параметрів конструкції транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, шляхом установки кабіни, кузова чи їх деталей, спеціального обладнання і номерних агрегатів, не передбачених нормативно-технічною документацією на даний транспортний засіб, повинно відповідати правилам, нормативам і стандартам України. Переобладнання, що призвело до зміни облікових даних механічного транспортного засобу, повинно бути відображено у його реєстраційних документах.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 №1388 затверджено Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів.

Зазначеним Порядком у пункті 33 у якості підстави проведення перереєстрації транспортних засобі визначено, в тому числі, переобладнання транспортного засобу чи заміна кузова, інших складових частин, що мають ідентифікаційні номери.

Пунктом 37 цього ж Порядку визначено, що власникам переобладнаних транспортних засобів видаються нові свідоцтва про реєстрацію із зазначенням нових ідентифікаційних номерів складових частин або особливостей конструкції, що виникли в результаті її зміни.

Згідно з п. 4.6 Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.08.2010 №379, під час перереєстрації переобладнаних ТЗ працівниками Центру вносяться корективи до наявних автоматизованих баз даних та проводиться заміна свідоцтва про реєстрацію ТЗ. До графи «Особливі відмітки» свідоцтва про реєстрацію ТЗ уноситься запис про виконане переобладнання або особливості конструкції.

Таким чином за змістом наведених норм права встановлені чіткі критерії, відповідно до яких зміни параметрів конструкції транспортного засобу вважаються його переобладнанням та підтягають відображенню у його реєстраційних документах.

Виходячи з вищевикладеного, зняття пасажирських сидінь слід вважати переобладнанням за умови, що це призвело до зміни типу або марки (моделі), призначення чи параметрів конструкції транспортного засобу, а також за умови, що проведені зміни не відповідають правилам, нормативам і стандартам України та не передбачені нормативно-технічною документацією на такий ТЗ.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не надано доказів, які підтверджують правомірність прийнятого ним рішення в частині притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП, зокрема, даних, які підтверджують, що позивачем здійснено переобладнання автомобіля з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Доданий до відзиву відповідачем ОСОБА_4 науково-технічної експертизи №514518 суд не бере до уваги, оскільки він стосується автомобіля Opel Vivaro, який переобладнано з вантажного в пасажирський, а не Volkswagen transporter, а отже є недопустимим доказом.

На відео, яке міститься на СD-диску зафіксовано Volkswagen transporter, який перевозить особисті речі. Жодних фактів, які б підтверджували переобладнання автомобіля чи зміни параметрів конструкції транспортного засобу не видно.

Відповідно до ч. 1 ст. 7, ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації. Поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП не може бути визнана законною, оскільки з боку відповідача на надано доказів, які підтверджують правомірність прийнятого ним рішення, а порушення закону при розгляді справи про адміністративне правопорушення, про допущення яких відповідачем стверджує позивач, а саме, не виконання вимог щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи в цій частині, які мають значення для правильного її вирішення, визнані судом істотними, які порушують законні права та інтереси позивача.

Відзив відповідача на адміністративний позов в розумінні ст. 251 КУпАП не є доказом, що підтверджує наявність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення за ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докакзи про направлення копії відзиву та доданих до нього документів позивачу, чим порушено вимоги ст. 162 КАС України.

На думку суду, відсутність передбачених законом доказів скоєння правопорушення може призвести до випадків безпідставного притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Враховуючи викладене, постанова, складена інспектором Полтавського СРПП Лубенського ВП ОСОБА_3, про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 246, 250, 255 КАС України, ст. 251, ч. 1 ст. 121 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до інспектора Полтавського СРПП Лубенського ВП ОСОБА_3 про скасування постанови - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову від 31.01.2019 серії ДПО18 №102634, винесену інспектором Полтавського СРПП Лубенського ВП ОСОБА_3 у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу 340 грн.

Провадження по адміністративній справі за ч. 1 ст. 121 КУпАП відносно ОСОБА_2 - закрити.

Постанову може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Суддя