Справа № 724/413/19
Суддя: Гураль Л. Л.
Дата ухвалення: 2019-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 724/413/19
Провадження № 2-а/724/11/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2019 року Хотинський районний суд Чернівецької області у складі:

головуючого судді: Гураль Л.Л.

секретаря судового засідання: Рижак П.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хотин за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського УПП в Хмельницькій області молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_2, 1 бат., 2 рота про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

04.03.2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до поліцейського УПП в Хмельницькій області молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_2, 1 бат., 2 рота про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Позовні вимоги мотивував тим, що 20 лютого 2019 року орієнтовно о 02:00 год. він зі швидкістю приблизно 40-50 км/год рухався по вул.Кам'янецька, м.Хмельницький на автомобілі НОМЕР_1. На зустрічній полосі в його бік стояв автомобіль патрульної поліції (далі - ОСОБА_3). Він проїхавши біля 100 метрів повз ОСОБА_3 звернув увагу на те, що останній розвернувся на 180 градусів та розпочав рух позаду його автомобіля. ОСОБА_3 здійснював рух позаду його ТЗ протягом близько 5-10 хвилин, що він мав змогу спостерігати в дзеркала заднього виду. Протягом зазначених 5-10 хв. він, як і завжди, зупинявся перед світлофорами із забороненими сигналами та розпочинав рух лише після увімкнення дозволеного зеленого сигналу. Всі його зупинки на світлофорах (3 шт.) моніторились працівниками патрульної поліції, які знаходились позаду його авто в ОСОБА_3 У зв'язку з цим, його дії як водія транспортного засобу, були особливо обережними.

Зазначає, що раптом, через кілька секунд після проїзду чергового світлофора на дозволений зелений сигнал, ОСОБА_3 увімкнув червоні й сині проблискові маячки. Він зупинився. До його автомобіля підійшов один із працівників патрульної поліції. Він запитав поліцейського про причину зупинки. Після огляду його документів, з'ясувавши що із ними все в порядку, переконавшись, що в нього не було відеореєстратора, поліцейський відповів, що він рухався на заборонений червоний сигнал світлофора. Така відповідь поліцейського викликала сміх в нього та пасажира, який сидів поруч (його дружини), оскільки вони вирішили що поліцейський пожартував, адже на 100 відсотків впевнені в тому, що менше хвилини тому після повної зупинки автомобіля розпочали рух на зелений сигнал. Однак на наше здивування, працівник патрульної поліції говорив цілком серйозно, хоча й не впевнено.

Пояснює, що на його наполегливі прохання надати докази своїм обвинуваченням у порушенні ним ч. 2 ст.122 КУпАП України іншим із двох працівників поліції лише через 10 хв. було продемонстровано відео, яке викликає сумніви для пред'явлення у якості доказу. Підставами для таких сумнівів стало наступне: відео було коротке та колір світлофора не встановлений.

Тому вказує, що 20 лютого 2019 року поліцейським УПП в Хмельницькій області винесена постанова про накладення адмінтстративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАБ № 932130, ОСОБА_1 визнаний винним у здійсненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП України та повинен сплатити грошовий штраф у розмірі 425 грн.

За таких обставин, позивач просить визнати дії відповідача протиправними та скасувати постанову серія ЕАБ № 932130 про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Ухвалою суду від 05.03.2019р. відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у спрощеному провадженні з повідомленням сторін.

Позивач в судове засідання не зявився, але до канцелярії суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує.

Відповідач в судове засідання не зявився, однак на адресу суду надіслав відзив на позов, в якому позовні вимоги не визнає, оскільки дії працівника поліції були правомірними. Зупинивши автомобіль позивача, працівник поліції розяснив суть скоєного правопорушення та здійснив розгляд справи про адміністративне правопорушення. У зв'язку із чим, вбачаючи у діях позивача ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, притягнув до адміністративної відповідальності та застосував адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. в межах санкції відповідної статті. Правомірність винесення постанови підтверджується відеозаписом скоєного правопорушення позивачем та відеозаписами з місця зупинки позивача при спілкуванні із водієм. Відеореєстратором службового автомобіля здійснено відео фіксацію вчиненого правопорушення. Нагрудним відео реєстратором зафіксовано розмову між патрульним та водієм та розгляд справи про адміністративне правопорушення, інспектор на виконання вимог ст. 268, 279 КУпАП ознайомив водія із доказам вчиненого правопорушення, а саме продемонстрував відео. Водій не заперечував вчиненого правопорушення. Більше того, не надав до суду доказів спростування своєї вини. Тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Разом з цим відповідач не надав доказів надіслання даного відзиву позивачу, тому враховуючи вищенаведене, надісланий на адресу суду відзив на позов, судом до уваги не приймається.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАБ № 932130 від 20.02.2019р., винесеної поліцейським ОСОБА_2, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу за те, що «20.02.2019 02:08:31, м.Хмельницький, вул.Кам'янецька, 115, водій керуючи транспортним засобом проїхав регульований пішохідний перехід на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.3.е.ПДР - Порушення проїзду на заборонений червоний сигнал, або миготливий, або два червоних миготливих сигнали забор.рух» (а.с.6).

Згідно п.п.8.7.3.е. ПДР України поєднання червоного і жовтого сигналів забороняє рух і інформує про наступне вмикання зеленого сигналу.

Відповідно до ч.2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного розїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Як свідчать матеріали справи, при винесені постанови в справі про адміністративне правопорушення поліцейським не були з'ясовані вказані обставини.

Доказів вини водія ОСОБА_1 в постанові не зазначено, пояснення від свідків не були відібрані.

Статтею 40 Закону №580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Заперечуючи проти позову, відповідачем надано суду відеозаписи з нагрудних камер поліцейських, які були дослідженні в судовому засіданні.

Однак в порушення частини 3 статті 283 КУпАП у постанові по справі про адміністративне правопорушення не зазначено відомостей про технічний засіб, яким здійснено відеозапис правопорушення.

З цього приводу суд зазначає, що зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтею 283 КУпАП. У ній зокрема необхідно зазначити технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення від 20 лютого 2019 року серії ЕАВ № 932130 посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, наданий відповідачем відеофайл не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Аналогічна позиція викладена в постанові ВС КАС від 24.01.2019р. у справі №428/2769/17.

При цьому судом враховується, що ухвалою суду від 05.03.2019р про відкриття провадження у справі відповідачу було запропоновано подати суду відзив на позов та докази, у разі заперечення позовних вимог, за наявності (відеозапис, де зафіксована подія порушення ПДР). При цьому суд зазначає про обовязок відповідача, відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, надати всі матеріали, що були або мали бути взяті ним до уваги при прийнятті рішення, вчиненні дії, з приводу яких подано позов.

Однак відповідачем не подано суду інших доказів у підтвердження вини позивача у вчиненні вказаних в оскаржуваній постанові адміністративних правопорушень.

Також враховується, що Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17 розяснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. А для підтвердження порушення позивачем ОСОБА_4 дорожнього руху України відповідач, відповідно до ст. 251 КУпАП мав би надати, зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення.

Так само відповідач мав можливість зібрати інші докази вчинення правопорушення (відібрати пояснення у правопорушника, свідків, скласти рапорти або інші документи).

Усне твердження працівника поліції про виявлення правопорушення, озвучене правопорушнику, не може бути належним доказом.

Спостереження працівником поліції правопорушення може мати місце, однак воно має бути зафіксоване на матеріальному носії.

Таким матеріальним носієм міг бути протокол про адміністративне правопорушення із зазначенням тих матеріалів, що до нього додаються, або ж рапорт, пояснення чи заяви. До цього матеріального носія міг бути і доданий диск з відеозаписом.

На прохання правопорушника надати докази вчинення правопорушення інспектором такі докази хоча і були надані, однак правопорушник не погоджувався з ними, оскільки відеозапис не містив в собі чіткого кольору світлофора. При цьому в матеріали справи відповідачем не було надано відеозапису порушення позивачем ПДР.

Також при винесені спірної постанови інспектором не були враховані пояснення позивача, що він не порушував ПДР і категорично заперечував факт проїзду на червоний сигнал світлофора.

Згідно з ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тому за вказаних обставин в діях ОСОБА_1 не встановлено складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, оскільки достатніх доказів його вини у вчиненні даного правопорушення посадова особа в постанові про адміністративне правопорушення не зазначила, та не довела вину позивача, а тому постанова про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 підлягає скасуванню.

Відповідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, суд приходить висновку, що позовні вимоги про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 20.02.2019р. серії ЕАВ № 932130 підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стосовно визнання протиправними дій поліцейського ОСОБА_2 з притягнення позивача до адміністративної відповідальності, суд зазначає, що відповідно до п.п. 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання та регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ОСОБА_4 дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Таким чином, на думку суду, поліцейський ОСОБА_2 діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, однак не зясував при розгляді справи про адміністративне правопорушення усі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, що свідчить про незаконність прийнятої ним постанови.

З вказаних обставин, суд прийшов висновку про відмову в задоволенні позовної вимоги про визнання протиправними дій поліцейського ОСОБА_2 з притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Керуючись ст. ст. 5-11, 77, 211, 217, 241-246, 250, 255, 257-263, 286 Кодексу адміністративного судочинства України,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, Чернівецька область, м.Хотин, вул.Шевченка, 53/1 до поліцейського УПП в Хмельницькій області молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_2, 1 бат., 2 рота, м.Хмельницький, вул.М.Коцюбинського, 35/2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі від 20.02.2019р. серії ЕАВ № 932130, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, за частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв'язку відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В решті частині позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Повне рішення складено 01.04.2019 року.

Суддя: ОСОБА_5