Справа № 815/855/15
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2019-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

02 квітня 2019 року

Київ

справа №815/855/15

адміністративне провадження №К/9901/5854/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Бучик А.Ю.,

суддів: Гімона М.М., Мороз Л.Л.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію/ліквідацію Публічного акціонерного товариства "АктаБанк" на постанову Одеського окружного адміністративного суду в складі судді Харченко Ю.В. від 18.03.2015 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду в складі колегії суддів: Крусяна А.В., Джабурія О.В., Шляхтицького О.І. від 07.10.2015 у справі №815/855/15 за позовом ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію/ліквідацію Публічного акціонерного товариства "АктаБанк" про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

У лютому 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «АктаБанк» (далі - Уповноважена особа), уточнивши який, просила:

- визнати протиправними дії Уповноваженої особи щодо визнання нікчемними банківських операцій від 06.08.2014 з переказу готівкових коштів з рахунку ОСОБА_2 № НОМЕР_1 на вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_2, відкритий на ім'я ОСОБА_2 у ПАТ "АктаБанк" та не включення ОСОБА_2 до реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «АктаБанк», для здійснення виплат;

- визнати протиправними дії Уповноваженої особи щодо визнання нікчемними банківських операцій від 06.08.2014 з переказу готівкових коштів з поточного рахунку ОСОБА_2 № НОМЕР_1 на відкриті у ПАТ «АктаБанк» поточні рахунки таких фізичних осіб: ОСОБА_3 - № НОМЕР_3, ОСОБА_4 - № НОМЕР_5, ОСОБА_5 - № НОМЕР_4, ОСОБА_6 - № НОМЕР_6, ОСОБА_7 - № НОМЕР_7, ОСОБА_8 - № НОМЕР_8, ОСОБА_9 - № НОМЕР_9, ОСОБА_10 - № НОМЕР_10, ОСОБА_11 - № НОМЕР_11, ОСОБА_12 - № НОМЕР_12, ОСОБА_13 - № НОМЕР_13, ОСОБА_14 - № НОМЕР_14 та не включення зазначених осіб до реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «АктаБанк», для здійснення виплат;

- зобов'язати відповідача внести до реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «АктаБанк» позивача та ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 18 березня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2015 року, позов задоволено.

Не погоджуючись з судовими рішенням судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи доводи касаційної скарги вказує, що суди не врахували, що укладення договору банківського вкладу та операція з перерахування позивачем грошових коштів на свій інший рахунок, внаслідок "дроблення" суми коштів на рахунку на кілька сум, було здійснено з метою штучного створення обов'язку банку, а в подальшому Фонду щодо відшкодування коштів, яке Фонд здійснюватиме за рахунок державних коштів. Вказує, що Уповноваженою особою не було допущено протиправної бездіяльності стосовно позивача, оскільки відповідачем вживались дії щодо перевірки правочинів, укладених банком, формування переліку вкладників, яким кошти підлягають відшкодуванню, та повідомлення правоохоронним органам за фактом виявлення протиправних дій.

Заперечення та відзиви на касаційну скаргу не надходили.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 30 жовтня 2015 року відкрито касаційне провадження за вищевказаною скаргою.

Справу передано до Верховного Суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що відповідно до договорів банківських вкладів укладених між ПАТ «АктаБанк» та ОСОБА_2 11.11.2011 та 19.04.2013, позивач передала банку грошові вклади на загальну суму 200000 доларів США за процентними ставками 8.7, 8.8 % річних.

05 серпня 2014 року між ПАТ «АктаБанк» та позивачем укладено договір банківського рахунку № В08-0252/Т/601606 про відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи № НОМЕР_1 в гривнях.

06 серпня 2014 року ПАТ «АктаБанк» та позивачем укладено договір банківського вкладу «Банківська класика» №В08-17029/Т/601606, відповідно до умов якого вкладник передає, а банк приймає грошові кошти в сумі 100000 грн терміном на 1 місяць з 06.08.2014 по 06.09.2014 включно, під 18% річних. Днем закінчення строку вкладу та днем розрахунку вважається останній день строку вкладу. Для внесення суми вкладу банк відкриває вкладнику вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_2.

05 серпня 2014 року на поточний рахунок ОСОБА_2 № НОМЕР_1 ПАТ «АктаБанк» було зараховано грошові кошти у сумі 2472000 грн, отримані від продажу банком, за дорученням ОСОБА_2 належної їй валюти на міжбанківському валютному ринку, про що свідчить наявний у матеріалах справи меморіальний ордер від 05.08.2014 №115493.

05 серпня 2014 року між ПАТ «АктаБанк» та ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 укладені договори банківських рахунків про відкриття та обслуговування поточних рахунків фізичних осіб у гривнях.

05 серпня 2014 року відповідно до доручень позивача з її поточного рахунку № НОМЕР_1 на поточні рахунки фізичних осіб: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 були перераховані грошові кошти в сумі 190000 грн кожному, про що свідчать наявні у матеріалах справи відповідні платіжні доручення. Грошові кошти були перераховані позивачем на виконання договорів фінансової допомоги, не пов'язаної з підприємницькою діяльністю, укладених 01.08.2014.

Згідно з постановою Національного банку України від 16.09.2014 №576 ПАТ «АктаБанк» віднесено до категорії неплатоспроможних, а відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 16.09.2014 №90 з 17.09.2014 розпочата процедура виведення ПАТ «АктаБанк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на три місяці з 17.09.2014 по 17.12.2014, уповноваженою особою Фонду призначена ОСОБА_15

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 15.12.2014 №144 продовжено здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «АктаБанк» на один місяць по 17.01.2015 включно; повноваження уповноваженої особи Фонду ОСОБА_15 продовжені також до 17.01.2015 включно.

При виконанні своїх обов'язків, уповноважена особа Фонду повідомила позивача про те, що правочини від 01.08.2014 щодо надання позивачем фінансових допомог, зазначеним фізичним особам, є нікчемними з підстав, передбачених п. 2 та п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

08 січня 2015 року позивач звернулась до відповідача із заявою, в якій просила включити її до реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «АктаБанк» для здійснення виплат. Відповіді на заяву позивач не одержувала.

Не погоджуючись з вказаною бездіяльністю відповідача, позивач звернулася до суду з адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відповідачем не надано жодного належного доказу, який би свідчив про поважність причин не включення позивача та ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 до переліку вкладників Банку, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування. Уповноваженою особою не надано доказів встановлення нікчемності правочину неплатоспроможного банку, що зазначені в ч. 3 ст. 38 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VІ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон № 4452-VІ), чи доказів, які б свідчили, що укладений позивачем правочин є таким, що порушує публічний порядок чи спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави.

Колегія суддів, дослідивши спірні правовідносини, зазначає таке.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені, зокрема, Законом № 4452-VI (тут і далі - у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Частиною 1 ст. 3 Закону № 4452-VI визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

Відповідно до положень ст. 27 Закону № 4452-VI Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти висновку про те, що держава гарантує фізичним особам, які на момент прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, мали у такому банку вклад (від 10 грн.), відшкодування суми коштів, розміщених на цьому вкладі, включаючи нараховані відсотки, за рахунок коштів ФГВФО у межах суми, встановленої адміністративною радою Фонду, яка не може бути меншою 200000 грн. Фактична виплата гарантованої суми відшкодування здійснюється ФГВФО відповідно до затверджених виконавчою дирекцією Фонду реєстрів вкладників, сформованих на підставі переліку вкладників з визначенням суми відшкодування для кожного з них, що складаються уповноваженою особою Фонду.

Суд касаційної інстанції зауважує, що підставою для поширення на особу гарантій, передбачених Законом №4452-VI щодо відшкодування вкладу, є наявність у такої особи залишку коштів на банківському рахунку, що відкритий на її ім'я, тобто наявність вкладу та статусу вкладника у особи. При цьому положення чинного законодавства не пов'язують визначення статусу вкладника банку та виникнення у нього права на отримання гарантованої суми відшкодування вкладу із походженням на відповідному вкладному (депозитному, поточному) рахунку коштів.

Верховний Суд раніше сформулював правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах. Зокрема, у постанові від 04 липня 2018 року (справа № 826/1476/15) виснував, що перелік передбачених ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI підстав, за яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, є виключним. Положення ст. 228 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) не можуть бути застосовані комісією банку чи уповноваженою особою Фонду при вирішенні питання про віднесення правочинів до нікчемних для розширення переліку підстав нікчемності, визначених у ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI.

У цьому рішенні суд зазначив також, що поняття «подрібнення вкладів», «розбивка вкладів», вжиті у судових рішеннях, не є правовими. Фактично під «подрібненням» чи «розбивкою» розуміється перерахування коштів з рахунку однієї фізичної особи на рахунок іншої.

Якщо внаслідок проведених операцій Фонду, а не банку, завдані збитки (штучно збільшена сума гарантованих державною виплат), то стаття 38 Закону 4452-VI не може бути застосована, а Фонд має звертатися до суду з вимогою про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину на підставі статті 228 ЦК. Лише за наявності рішення суду можна застосовувати до позивача будь-які наслідки недійсності нікчемного правочину за цією статтею.

Згідно з положеннями статей 37, 38 Закону № 4452-VI Фонд або його уповноважена особа наділені повноваженнями щодо виявлення факту нікчемності правочинів, тобто мають право здійснити перевірку таких правочинів стосовно їх нікчемності, прийняти відповідне рішення про виявлення факту нікчемності правочину і повідомити про це сторони правочину, а також вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності правочинів.

При цьому при виявленні нікчемних правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочини нікчемними. Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу банку, підписаного уповноваженою особою Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (ч. 2 ст. 215 ЦК та ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI) незалежно від того, чи була проведена передбачена ч. 2 ст. 38 цього ж Закону перевірка правочинів банку і виданий згаданий наказ. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Наказ банку не є підставою для застосування таких наслідків. Такий наказ є внутрішнім розпорядчим документом банку, який підписала уповноважена особа Фонду як особа, що здійснює повноваження органу управління банку.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що позивач є вкладником у розумінні приписів статті 2 Закону № 4452-VI, кошти розміщено на рахунку в ПАТ "АктаБанк" до запровадження тимчасової адміністрації, а тому підпадає під дію гарантій відшкодування коштів за вкладом на підставі ст. 26 Закону № 4452-VI. При цьому, Уповноваженою особою не наведено правових підстав для не включення позивача до переліку вкладників ПАТ "АктаБанк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до приписів Закону № 4452-VI.

Отже, позивач є особою, яка набула право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, і неподання інформації про позивача, як вкладника банку, до переліку протягом трьох днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії дає підстави для зобов'язання Уповноваженої особи Фонду подати до Фонду додаткову інформацію щодо позивача як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом в ПАТ "АктаБанк" за рахунок Фонду.

Вказана правова позиція викладена і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 802/351/16-а.

Велика Палата Верховного Суду погодилася з позицією судів попередніх інстанцій, які дійшли висновку, що позивач є особою, яка набула право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, і неподання інформації про позивача, як вкладника банку, до переліку протягом трьох днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії дає підстави для зобов'язання уповноваженої особи Фонду подати до Фонду додаткову інформацію щодо позивача, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом в за рахунок Фонду.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками судів першої інстанції та апеляційної інстанцій щодо задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними дій Уповноваженої особи щодо не включення ОСОБА_2 до реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "АктаБанк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та зобов'язання відповідача внести ОСОБА_2 до реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "АктаБанк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, суди першої та апеляційної інстанцій прийняли рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки осіб, які не були залучені до участі у справі безпосередньо або через представника, а саме щодо: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14

Стосовно висновків судів першої та апеляційної інстанцій про визнання нікчемними банківських операцій від 06.08.2014 з переказу готівкових коштів з рахунку ОСОБА_2 № НОМЕР_1 на вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_2, відкритий на ім'я ОСОБА_2 та поточні рахунки таких фізичних осіб: ОСОБА_3 - № НОМЕР_3, ОСОБА_4 - № НОМЕР_5, ОСОБА_5 - № НОМЕР_4, ОСОБА_6 - № НОМЕР_6, ОСОБА_7 - № НОМЕР_7, ОСОБА_8 - № НОМЕР_8, ОСОБА_9 - № НОМЕР_9, ОСОБА_10 - № НОМЕР_10, ОСОБА_11 - № НОМЕР_11, ОСОБА_12 - № НОМЕР_12, ОСОБА_13 - № НОМЕР_13, ОСОБА_14 - № НОМЕР_14 у ПАТ "АктаБанк", колегія суддів зазначає, що правочин може бути нікчемним відповідно до закону, а не наказу уповноваженої особи Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (ч. 2 ст. 215 ЦК та ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI) незалежно від того, чи проведена передбачена ч. 2 ст. 38 цього ж Закону перевірка правочинів ПАТ "АктаБанк" із затвердженням її результатів відповідною комісією. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Наказ уповноваженої особи Фонду не є підставою для застосування таких наслідків. Такий наказ є внутрішнім розпорядчим документом, який прийнято уповноваженою особою, що здійснює повноваження органу управління банку.

Така позиція відображена у постановах Великої Палати Верховного Суду у справах № 910/12294/16 від 11 квітня 2018 року, № 910/24198/16 від 16 травня 2018 року та № 819/353/16 від 04 липня 2018 року.

Оскільки наказ про нікчемність правочинів є внутрішнім документом банку, який приймається особою, що здійснює повноваження органу управління банку, він не створює жодних обов'язків для третіх осіб (у тому числі й вкладників банку), тому не може порушувати будь-які права таких осіб унаслідок прийняття цього наказу.

Проте, вирішуючи спір, суди зазначеного не врахували.

Відповідно до ч. 1 ст. 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Згідно з ч. 3 вказаної статті порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судових рішень з направленням справи на новий розгляд, якщо, зокрема: суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки осіб, які не були залучені до участі у справі (пункт 4).

З урахуванням викладеного, судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію/ліквідацію Публічного акціонерного товариства "АктаБанк" задовольнити частково.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 18 березня 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

А.Ю. Бучик

М.М. Гімон

Л.Л. Мороз

Судді Верховного Суду