Справа № 815/1613/16
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2019-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

28 березня 2019 року

Київ

справа №815/1613/16

адміністративне провадження №К/9901/26516/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Юрченко В.П., суддів - Васильєвої І.А., Пасічник С.С., розглянувши у порядку письмового провадження
касаційну скаргуГоловного управління Державної фіскальної служби в Одеській області
на постановуОдеського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2016 року (суддя: Н.В. Потоцька)
та ухвалуОдеського апеляційного адміністративного суду від 15 червня 2016 року (колегія у складі суддів: Ю.М. Градовський, К.В. Кравченко, О.В. Лукянчук)
у справі№ 815/1613/16
за позовомГоловного управління Державної фіскальної служби в Одеській області
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Котовський винзавод»
пропідтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Державної фіскальної служби в Одеській області звернулося до суду з адміністративним позовом, у якому просило підтвердити обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Котовський винзавод» (далі - ТОВ «Котовський винзавод») відповідно до рішення Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області від 31 березня 2016 року.

Позовна заява обґрунтована наявністю підстави для прийняття рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків, передбаченої підпунктом 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 Податкового кодексу України у зв'язку з відмовою від допущення посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки. У позові податковий орган викладає обставини щодо наміру проведення планової документальної виїзної перевірки, які на його думку свідчать про дотримання позивачем усіх вимог законодавства стосовно її проведення.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 15 червня 2016 року, у задоволені позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з чим погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що на час звернення позивача до суду адміністративний арешт майна платника податків припинено відповідно до приписів пункту 94.10 статті 94, підпункту 94.19.1 пункту 94.19 статті 94 Податкового кодексу України, оскільки з моменту прийняття контролюючим органом рішення про накладення адміністративного арешту минуло 96 годин, що свідчить про сплив строку адміністративного арешту майна, застосованого рішенням позивача у справі. Окрім того, судами відзначено, що у відповідача були наявні підстави для відмови посадовим особам контролюючого органу у допуску до перевірки, оскільки позивачем в порушення вимог пп. 77.4. ст. 77 Податкового кодексу України, не дотримано строків вручення ТОВ «Котовський винзавод» копії наказу про проведення документальної планової перевірки та письмового повідомлення із зазначенням дати початку проведення перевірки.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, позивач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права та неповне з'ясування обставин справи.

В обґрунтування касаційної скарги позивач посилається на те, що ним не було порушено жодним чином вимог діючого законодавства та здійснено правомірний вихід на планову виїзну перевірку, тому у відповідача були відсутні підстави для недопуску та перешкоджанню проведення посадовими особами перевірки. Крім того скаржник зазначив, що звернувся до суду з поданням про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна в межах передбаченого Кодексом адміністративного судочинства України строку, однак провадження у справі за поданням податкового органу закрито у зв'язку з наявністю спору про право.

Відзив або заперечення на вказану касаційну скаргу до суду не надходили, що не перешкоджає розгляду її по суті.

З урахуванням відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, касаційний суд дійшов висновку про можливість розгляду касаційної скарги в порядку письмового провадження відповідно до пункту 1 частини першої статті 345 Кодексу адміністративного судочинства України.

Переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про необґрунтованість позовних вимог та дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що TOB «Котовський винзавод» включено до плану-графіку проведення документальних перевірок на 4 квартал 2015 року (грудень).

Повідомлення про початок перевірки від 27 листопада 2015 року №6/15-32 та наказ про проведення документальної планової перевірки TOB «Котовський винзавод» від 27 листопада 2015 року №1452 вручено особисто 30 листопада 2015 року Калюсніченко Г.Л. (за довіреністю TOB «Котовський винзавод»).

З метою організації проведення планової виїзної документальної перевірки TOB «Котовський винзавод» головним державним ревізором-інспектором відділу перевірок з окремих питань управління податкового та митного аудиту ГУ ДФС в Одеській області Шершньовою С.Є. та головним державним ревізором-інспектором відділу перевірок з окремих питань управління податкового та митного аудиту ГУ ДФС в Одеській області Попазовою Т.Л., здійснено заходи щодо вручення направлень від 11 грудня 2015 року №65/22-09, 66/22-09, 67/22-09, 68/22-09, 69/22-09, 70/22-09, 71/22-09, 72/22-09, 73/22-09, 74/22-09, 75/22-09, 76/22-09, 77/22-09.

14 грудня 2015 року за результатами виходу на податкову адресу TOB «Котовський винзавод», 65009, м. Одеса, вул. Сонячна, 5, встановлено, що за зазначеною адресою посадові особи TOB «Котовський винзавод», а саме: керівник Шулеченко Ігор Ігорович не знаходиться. В офісному приміщенні №207 за адресою м. Одеса, вул. Сонячна, 5 старшим економістом TOB «Котовський винзавод» Налюсніченко Г.Л. повідомлено про відсутність директора даного підприємства Шулеченко Ігора Ігоровича за податковою адресою у зв'язку з його знаходженням на виробництві у м. Котовськ, тому встановити фактичне місцезнаходження директора TOB «Котовський винзавод» Шулеченко Ігора Ігоровича не є можливим, про що складено акт №55/15-32-22-09 від 14 грудня 2015 року.

Вручити направлення від 11 грудня 2015 року на проведення документальної планової виїзної перевірки дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства TOB «Котовський винзавод», не є можливим, про що складено акт №56/15-32-22-09 від 14 грудня 2015 року.

На адресу в.о. начальника ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС Одеській області направлено запит на встановлення місцезнаходження (місця проживання) платника податків від 15 грудня 2015 року за №13672/7/15-32-22-09-09, акт «про неможливість вручення направлень на проведення перевірки TOB «Котовський винзавод» від 14 грудня 2015 року №56/15-32-22-09, акт «про відсутність посадових осіб TOB «Котовський винзавод» за податковою адресою від 14 грудня 2015 року №55/15-32-22-09.

ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС Одеській області 20.01.2016р. №1098/8/15532201/64 повідомило про те, що TOB «Котовський винзавод» знаходиться за податковою адресою м. Одеса, вул. Сонячна,5 згідно довідки ОУ ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС Одеській області.

На підставі довідки про встановлення фактичного місцезнаходження (місця проживання) платника податків видано наказ ГУ ДФС в Одеській області від 05 лютого 2016 року №145 щодо проведення перевірки TOB «Котовський винзавод» та виписані направлення на перевірку від 05 лютого 2016 року №313/22-09, №314/22-09, №315/22-09, №316/22-09, №317/22-09, №318/22-09, №319/22-09, №320/22-09, №321/22-09, №322/22-09, №323/22-09.

08 лютого 2016 року за результатами виходу на податкову адресу TOB «Котовський винзавод» 65009, м. Одеса, вул. Сонячна, 5, встановлено, що за зазначеною адресою посадові особи TOB «Котовський винзавод», а саме: керівник Шулеченко І.І. не знаходиться в офісному приміщенні за податковою адресою. Отже, встановити фактичне місцезнаходження директора TOB «Котовський винзавод» Шулеченко І.І. та вручити направлення від 05 лютого 2016 року на проведення документальної планової виїзної перевірки не є можливим, про що складено акт №4/15-32-22-09 від 08 лютого 2016 року.

На адресу ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС Одеській області направлено запит №1107/7/15-32-22-09-09 щодо встановлення місцезнаходження (місця проживання) платника податків від 09 лютого 2016 року, акт «про неможливість вручення направлень на проведення перевірки TOB «Котовський винзавод» від 08 лютого 2016 року №4/15-32-22-09, акт «про відсутність посадових осіб TOB «Котовський винзавод» за податковою адресою» №5/15-32-22-09 від 08 лютого 2016 року.

На підставі довідки «Про встановлення фактичного місцезнаходження (місця проживання) платника податків)» ОУ ДПІ у Приморському районі м. Одеси №576/07-110 від 22 березня 2016 року видано наказ ГУ ДФС в Одеській області №433 від 28 березня 2016 року щодо проведення перевірки TOB «Котовський винзавод» та виписані направлення на перевірку від 28 березня 2016 року №705/14-09, №706/14-09, №704/14-09, №703/14-09, №702/14-09, №701/14-09, №700/14-09, №699/14-09, №698/14-09, №697/14-09, №696/14-09, №705/14-09, №695/14-09, які були надіслані відповідачу засобом кур'єрської доставки та вручені особисто Шулеченко І.І. (директор підприємства) 30 березня 2016 року о 13-10 годині, про що свідчить підпис особи на квитанції кур'єрської служби доставки № 931162 (із відміткою «Опись отказались получить»).

30 березня 2016 року о 15-25 годині відповідно до пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.77.1 ст.77 Податкового кодексу України, на підставі наказу №433 від 28 березня 2016 року та направлень від 28 березня 2016 року №696/14-09, №704/14-09, №697/14-09, №698/14-0928, №699/14-09, головним державним ревізором-інспектором відділу перевірок з окремих питань управління аудиту ГУ ДФС в Одеській області Шершньовою С.Є. головним державним ревізором-інспектором відділу перевірок сумнівних операцій управління боротьби з відмиванням доходів, одержаних злочинним шляхом ГУ ДФС в Одеській області Деревльовим О.І., головним державним ревізором-інспектором відділу перевірок фінансових операцій управління аудиту ГУ ДФС в Одеській області Кузнярською Т.А., головним державним ревізором-інспектором відділу фактичних перевірок, контролю за готівковими операціями управління аудиту ГУ ДФС в Одеській області Кулішом М. Є., головним державним ревізором-інспектором відділу фактичних перевірок, контролю за готівковими операціями управління аудиту ГУ ДФС в Одеській області Орлійчуком О.О. здійснено вихід на перевірку ТОВ «Котовський винзавод», за податковою адресою: м. Одеса, вул. Сонячна, 5 з метою проведення планової виїзної документальної перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 липня 2012 року по 31 грудня 2014 року.

На прохідній до перевіряючих вийшла старший економіст Налюсниченко Г.Л., яка пояснила, що Шулеченко Ігор Ігорович є керівником підприємства TOB «Котовський винзавод» відсутній на підприємстві та на даний час знаходиться у відряджені.

Внаслідок чого, посадовими особами складено акт відмови у допуску посадових осіб ГУ ДФС в Одеської області до проведення планової виїзної документальної перевірки ТОВ «Котовський винзавод» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 липня 2012 року по 31 грудня 2014 року та акт про відсутність посадових осіб за податковою адресою.

У зв'язку з відмовою від допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки 31 березня 2016 року прийнято рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків, яким застосовано умовний адміністративний арешт майна платника податків ТОВ «Котовський винзавод», що перебуває за адресою: м. Одеса, вул. Сонячна, 5 (м. Котовськ, вул. 50 років Жовтня, 220).

При цьому, Головне управління Державної фіскальної служби в Одеській області звернулось із поданням до Одеського окружного адміністративного суду про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна, але ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 4 квітня 2016 року закрито провадження по справі №815/1540/16, у зв'язку із наявністю спору про право, що і стало підставою для звернення до суду із адміністративним позовом.

У зв'язку із вищевикладеним контролюючий орган звернувся з тими самими вимогами до суду в загальному порядку 05 квітня 2016 року.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, Суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 94.1 статті 94 Податкового кодексу України адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Пунктом 94.2 статті 94 Податкового кодексу України передбачено підстави для застосування адміністративного арешту майна, серед яких, зокрема, відмова платника податків від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Абзацом третім пункту 94.5 статті 94 Податкового кодексу України передбачено, що умовним арештом майна визнається обмеження платника податків щодо реалізації прав власності на таке майно, який полягає в обов'язковому попередньому отриманні дозволу керівника відповідного контролюючого органу на здійснення платником податків будь-якої операції з таким майном. Зазначений дозвіл може бути виданий керівником контролюючого органу, якщо за висновком податкового керуючого здійснення платником податків окремої операції не призведе до збільшення його податкового боргу або до зменшення ймовірності його погашення.

Відповідно до пункту 94.10 статті 94 Податкового кодексу України арешт на майно може бути накладено рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом. Зазначений строк не може бути продовжений в адміністративному порядку, у тому числі за рішенням інших державних органів, крім випадків, коли власника майна, на яке накладено арешт, не встановлено (не виявлено).

Згідно з пунктом 94.19 статті 94 Податкового кодексу України адміністративний арешт припиняється у разі відсутності протягом вказаного строку рішення суду про визнання арешту обґрунтованим.

Статтею 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено право звернення органів доходів і зборів до суду з поданням щодо, зокрема, підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.

Подання подається до суду першої інстанції протягом двадцяти чотирьох годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення до суду, за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом (частина третя статті 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Зміст наведених положень законодавства дає підстави для такого висновку. За наявності відповідних умов, визначених у пункті 94.2 статті 94 Податкового кодексу України, арешт на майно може бути накладено рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, обґрунтованість якого має бути перевірена судом в обов'язковому порядку протягом 96 годин. Відсутність протягом вказаного строку відповідного рішення суду про визнання арешту обґрунтованим зумовлює звільнення з-під адміністративного арешту майна платника податків та унеможливлює його повторне накладення з тих саме підстав.

Отже, вимоги про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків, заявлені поза межами 96-годинного строку, не є такими, що можуть бути задоволеними, адже, у цьому випадку, відсутні відповідні обставини, з якими положення статті 94 Податкового кодексу України пов'язують можливість забезпечення виконання платником податків його обов'язків.

Як вбачається з матеріалів справи, скаржник у справі звернувся до суду з позовною заявою про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна відповідача 05 квітня 2016 року, тобто з пропуском визначеного частиною третьою статті 183-3 Кодексу адміністративного суду України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) строку.

При цьому, станом на час звернення контролюючого органу до суду строк у 96 годин, протягом якого має бути перевірена судом обґрунтованість рішення керівника про накладення арешту на майно платника податків, сплинув, що, в свою чергу, згідно з пунктом 94.19 статті 94 Податкового кодексу України, свідчить про припинення адміністративного арешту, накладеного рішенням податкового органу від 31 березня 2016 року.

Таким чином, суди першої та апеляційної інстанцій обґрунтовано дійшли висновку про відсутність підстав для задоволення позову про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна відповідача.

Щодо звернення позивача до суду із поданням щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків у строк, встановлений пунктом 94.10 статті 94 Податкового кодексу України, та подальше закриття судом провадження у такій справі, на які посилається контролюючий орган як на підставу для звернення до суду із даним позовом, не спростовують висновки судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки не змінюють порядку застосування адміністративного арешту майна, дотримання якого є передумовою для забезпечення виконання платником податків його обов'язків.

Враховуючи вищенаведене, суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, не спростованими доводами касаційної скарги, про відсутність законних підстав для задоволення позову.

Суд касаційної інстанції визнає, що суди попередніх інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи та вважає, що суди повно встановили обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та надали їм правову оцінку на підставі норм закону, що підлягали застосуванню до даних правовідносин.

Відповідно до статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області залишити без задоволення, постанову Одеського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 15 червня 2016 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

........................

........................

.........................

В.П.Юрченко
І.А.Васильєва
С.С.Пасічник
Судді Верховного Суду