Справа № 463/569/19
Суддя: Жовнір Г. Б.
Дата ухвалення: 2019-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №463/569/19
Провадження №2-а/463/44/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2019 року Личаківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді - Жовніра Г.Б.,

з участю секретаря судового засідання - Прошляк В.-А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся в суд з позовом про скасування постанови серії НК №479753 від 08 січня 2019 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн за порушення ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Ухвалою суду від 21 лютого 2019 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що постановою серії НК №479753 від 08 січня 2019 року в справі про адміністративне правопорушення його неправомірно було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 гривень. Вважає дану постанову незаконною, оскільки постанова не відповідає дійсним обставинам справи, вимогам закону, яким регулюється правила дорожнього руху та є немотивованою і необґрунтованою. Зазначає, що він не порушував правил дорожнього руху. Вказує, що відповідачем не повно з'ясовано обставини, що мають істотне значення для справи. Винесення постанови без наявності обов'язкових ознак події, складу адміністративного правопорушення, необхідних та достатніх доказів є грубим порушенням вимог Кодексу України про адміністративні справи та є підставою для скасування оскаржуваної постанови. Тому просить скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії НК №479753 від 08 січня 2019 року, оскільки жодних порушень Правил дорожнього руху України він не вчиняв.

27 березня 2019 року подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позов підтримує в повному обсязі та просить такий задоволити.

Представник відповідача в судове засідання повторно не з'явився, з невідомих суду причин, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином у відповідності до вимог ч.2 ст. 268 КАС України.

Відповідно до ч.3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

А тому суд вважає, у відповідності до вимог ст. 268 КАС України, за можливе розглянути справу у відсутності представника відповідача на підставі наявних доказів.

У відповідності до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та перевіривши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що слід скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно із вимогами ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як вбачається з оскаржуваної постанови в справі про адміністративне правопорушення серії НК №479753 від 08 січня 2019 року (а.с.6), ОСОБА_2 08 січня 2019 року о 00 год. 55 хв. на перехресті вул. Вороного та пл. Маланюка у м. Львові, керуючи транспортним засобом при зміні напряму руху не подав сигнал покажчика повороту перед здійсненням повороту ліворуч, чим порушив розділ п.9.2 «б» Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

Частиною 2 ст.122 КУпАП передбачено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Позивач оскаржуючи постанову про його притягнення до адміністративної відповідальності вважає її неправомірною, зокрема, з огляду на те, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов'язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідач заперечення позивача не спростував, жодних доказів, які б підтверджували стоянку автомобіля суду не представлено. Оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може вважатись беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по особі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. А тому, суд погоджується із доводами позивача в цій частині, про те, що факт скоєння правопорушення належними доказами не доведено.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Судом встановлено, що жодних доказів вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 122 КУпАП відповідач суду не представив, жодних заперечень проти позову на адресу суду не скерував. Враховуючи принцип змагальності адміністративного процесу та встановлений КАС України обов'язок відповідача щодо доказування правомірності свого рішення, суд вирішує спір на основі викладених в позові аргументів. Позивач стверджує, що жодних порушень Правил дорожнього руху України він не вчиняв.

Разом з тим, відповідно до положень ст.222 КпАП України, розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч.2 ст.122 КпАП України належить до компетенції органів Національної поліції, та розгляд яких від імені органів Національної поліції мають право здійснювати працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Так, дійсно, з врахуванням роз'яснень рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року №5-рп/2015 положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Однак, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14 липня 2015 року №596-VIII, внесено зміни в правові норми Кодексу про адміністративні правопорушення, зокрема доповнено ст.258 КпАП України частиною 2, відповідно до якої визначено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режим.

Крім цього Законом викладено у новій редакції частину 4 названої статті 258 КпАП України, відповідно до якої передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

За таких обставин посилання позивача на ті обставини, що відповідачем неправомірно винесено постанову не за місцем знаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до змін у чинному законодавстві у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, уповноваженим працівникам Національної поліції надано право виносити постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення, розгляд яких віднесено до їх компетенції, на місці скоєння адміністративного правопорушення.

З врахуванням наведеного, суд частково погоджується із доводами позивача про протиправність постанови серії ВР № 133997 від 05 червня 2018 року, а тому оскаржувану постанову слід скасувати та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.ст. 77, 229, 241, 244, 246, 251, 268, 271, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

скасувати постанову серії НК №479753 від 08 січня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу у розмірі 425, 00 грн. та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішення може бути оскаржено з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст. 286, п. 15.5 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляд.

Повне найменування (ім'я) сторін справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1, місце проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач: Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної, місцезнаходження: 79053, м. Львів, вул. Перфецького, 19.

Суддя Жовнір Г.Б.