Справа № 260/289/19
Суддя: Дору Ю.Ю.
Дата ухвалення: 2019-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

03 квітня 2019 року м. Ужгород№ 260/289/19
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Дору Ю.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області в особі Ліквідаційної комісії про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі позивач, ОСОБА_1І.) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Управління МВС України в Закарпатській області в особі Ліквідаційної комісії (надалі відповідач, УМВС України в Закарпатській області в особі Ліквідаційної комісії), в якому просить: визнати протиправними і незаконними дії УМВС України в Закарпатській області (в особі ліквідаційної комісії) щодо не направлення до Пенсійного фонду України в Закарпатській області та позивачу належним чином посвідчених відомостей (наказу) про встановлення нової вислуги років і нового розміру грошового забезпечення для перерахунку пенсії та зобов'язати відповідача їх вчинити; справу розглядати у порядку спрощеного позовного провадження; стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області () судовий збір у розмірі 768,40 грн.; встановити судовий контроль за виконанням рішення суду шляхом зобов'язання Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області подати до суду у десятиденний строк з моменту набрання рішенням законної сили звіт про виконання рішення суду.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 06 березня 2019 року відкрито провадження за вказаною позовною заявою та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи. Вказаною ухвалою суду встановлено учасникам справи строк для подання заяв по суті справи.

Згідно пункту 5 статті 262 КАС України суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Від учасників справи жодних клопотання не надходило, відтак розгляд справи здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи у порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Позивач звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з даним позовом, оскільки вважає, що відповідачем протиправно не враховано до вислуги років період перебування позивача на державній службі в Управлінні МВС України в Закарпатській області на посаді слідчого організаційно - методичного відділу СУ УМВС України в Закарпатській області з 01.04.2009 до 06.11.2015, яка була заміщена державним службовцем відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ, у зв'язку з чим просить суд визнати протиправними та незаконними дії відповідача, щодо не направлення до Пенсійного фонду України в Закарпатській області та позивачу відомості про встановлення нової вислуги років і нового розміру грошового забезпечення для перерахунку пенсії та зобов'язати відповідача вчинити їх.

21.03.2019 вх.№3750 у межах визначеного ухвалою суду строку відповідачем подано відзив на позовну заяву. Відповідно до вказаного відзиву відповідач зазначив, що заперечує проти позовних вимог у повному обсязі. Мотивуючи свої заперечення проти заявлених позовних вимог, вказав, що оскільки станом на день опублікування Закону України "Про національну поліцію" (06.08.2015) ОСОБА_1 не проходив службу в органах внутрішніх справ, положення ч.2 ст.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 на нього не застосовуються і підстав для перерахунку вислуги років в органах внутрішніх справ немає. Відповідно, відсутні й підстави для здійснення перерахунку вислуги років для виплати надбавки за стаж служби.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, всебічно та повно зясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що згідно довідки управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області від 11.02.2011 №2/291 позивач проходив службу в органах внутрішніх справ з 01.05.1984 року та на підставі наказу ГУ МВС України в Закарпатській області від 24.12.2008 №552 о/с з 25.12.2008 відповідно до Положення "Про проходження служби рядовим начальницьким складом органів внутрішніх справ України" звільнений зі служби в органах внутрішніх справ за п.65 "а" (за віком) у відставку із зняттям з військового обліку з встановленням вислуги років для призначення пенсії 22 роки 09 місяців 12 днів. (а.с.а.с.18-19)

Наказом УМВС України в Закарпатській області від 08.01.2013 №2 о/с внесено зміни до пункту наказу ГУ МВС України в Закарпатській області від 24 грудня 2008 року №552о/с та вислугу років для призначення пенсії позивачу у пільговому режимі обчислено 23 роки 09 місяців 05 днів (а.с.20).

Згідно довідки виданої Ліквідаційною комісією УМВС України в Закарпатській області від 17.01.2019 року №125/106/2-2019 ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ, перебуваючи на посадах категорії державних службовців (слідчий організаційно-методичного відділу слідчого управління УМВС України в Закарпатській області) з 01.04.2009 до 06.11.2015. З 06 листопада 2015 року згідно з пунктом 8 розділу ХІ Закону України "Про Національну поліцію" та пунктом 1 статті 40 Кодексу законів про працю України наказом УМВС області від 06.11.2015 №257 о/с ОСОБА_1 звільнений у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці в тому числі ліквідації, скорочення чисельності або штату працівників.

Позивач звернувся із заявою до голови ліквідаційної комісії УМВС України в Закарпатській області від 21.01.2019 про направлення на свою адресу та адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області завірені відомості (наказ) про нову вислугу років та довідку про новий розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсій.

18.02.2019 року Ліквідаційною комісією МВС України в Закарпатській області листом №Р-11/106/05/2-2019 надано відповідь позивачу, що відповідно до пункту 1 ст.5 розділу ІІ Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист" від 24.03.1998 №203/98-ВР, в поточній редакції від 31.08.2018, ветеранами органів внутрішніх справ, ветеранами Національної поліції, визнаються громадяни України, які бездоганно прослужили в органах внутрішніх справ, Національній поліції, 25 і більше років у календарному або 30 та більше років у пільговому обчисленні (з яких не менше 20 років становить вислуга у календарному обчисленні) і звільнені в запас або у відставку відповідно до законодавства України. До вислуги років, яка дає право на набуття статусу ветерана органів внутрішніх справ. Час навчання у ВУЗах та зараховані періоди роботи в розрахунок не приймаються.

Наведені твердження відповідача позивач вважає протиправними, у зв'язку з цим звернувся з даним позовом до суду.

Суд зазначає, що дані спірні правовідносини врегульовано Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", Закон України "Про Національну поліцію" та Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей"

Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ (далі Закон України №2262-ХІІ) визначено умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального звязку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Преамбулою вказаного закону визначено, що Закон має на меті реалізацію особами, які мають право на пенсію за цим Законом, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення у випадках, передбачених Конституцією України та цим Законом, і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України.

Держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у звязку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Статтею 1-2 Закону України №2262-ХІІ визначено осіб, які мають право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону.

Відповідно до статті 17 Закону України №2262-ХІІ визначено види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії. Зокрема, пунктами а-в визначено, що особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д" статті 1-2 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховуються: а) військова служба; б) служба в органах внутрішніх справ, поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального звязку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Державній кримінально-виконавчій службі України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду; в) час роботи в органах державної влади, органах місцевого самоврядування або сформованих ними органах, на підприємствах, в установах, організаціях і у вищих навчальних закладах із залишенням на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального звязку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України.

2 липня 2015 року прийнято Закон України "Про Національну поліцію" № 580-VIII, який опубліковано у офіційному виданні "Голос України" 06.08.2015.

Абзацом "а","г" підпункту 6 пункту 6 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про Національну поліцію" № 580-VIII від 02.07.2015 у Законі України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" статтю 1-2 доповнено пунктом "ж" такого змісту:

"ж) державні службовці та працівники навчальних, медичних закладів та науково-дослідних установ Міністерства внутрішніх справ України або поліції з числа колишніх працівників міліції, які станом на день опублікування Закону України "Про Національну поліцію" проходили службу в органах внутрішніх справ та мали календарну вислугу не менше пяти років і продовжили роботу в Міністерстві внутрішніх справ України або поліції (їх територіальних органах, закладах та установах) на посадах, що заміщуються державними службовцями відповідно до Закону України "Про державну службу", а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах".

У статті 17 пункт "б" після частини другої доповнено новою частиною такого змісту: "До вислуги років осіб, зазначених у пункті "ж" статті 1-2 цього Закону, додатково зараховується час безперервної роботи (з дня призначення після звільнення зі служби в органах внутрішніх справ (міліції) на посадах у Міністерстві внутрішніх справ України або Національній поліції (їх територіальних органах, закладах та установах), що заміщуються державними службовцями, а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах".

Відповідно до пункту 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей" установлено, що до вислуги років особам офіцерського складу Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони та інших військових формувань, створених Верховною Радою України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки, Державної служби спеціального звязку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, а також особам середнього, старшого і вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, поліцейським, особам, зазначеним у пункті ж статті 1-2 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, особам середнього, старшого і вищого начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту та Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсій згідно з пунктом "а" статті 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб додатково зараховується час їхнього навчання (у тому числі заочно) у цивільних вищих навчальних закладах, а також у інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське звання, до вступу на військову службу або призначення на відповідну посаду в межах до п'яти років із розрахунку - один рік за шість місяців.

До вислуги років осіб, зазначених у пункті ж статті 1-2 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, додатково зараховується час безперервної роботи (з дня призначення після звільнення із служби в органах внутрішніх справ (міліції) на посадах у Міністерстві внутрішніх справ або Національній поліції (їх територіальних органах, закладах та установах), що заміщуються державними службовцями, а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах.

З аналізу вищенаведених норм, слідує, що до вислуги років, колишнім працівникам органів внутрішніх справ зараховується час безперервної роботи на посадах у Міністерстві внутрішніх справ України що заміщуються державними службовцями.

Як встановлено судом позивач проходив державну службу в Управлінні МВС України в Закарпатській області на посаді слідчого організаційно-методичного відділу СУ УМВС України в Закарпатській області, яка була заміщена державним службовцем відповідно до Розпорядження КМУ від 08.11.2006 №548-р "Про віднесення працівників МВС та його структурних підрозділів, які займаються розслідуванням кримінальних справ до відповідних категорій посад державних службовців" у період з 01.04.2009 до 06.11.2015. Тобто у період який охоплює час опублікування Закону України "Про Національну поліцію" (06.08.2015). Зокрема наведене підтверджується довідкою наданою Ліквідаційною комісією управління МВС України в Закарпатській області від 17.01.2019 року №125/106/2-2019 згідно якої ОСОБА_1 проходячи службу в органах внутрішніх справ, перебував на посадах категорії державних службовців до 06.11.2015 року (а.с.21). А відтак, на позивача поширюються норми визначені статтею 1-2 Закону України №2262-ХІІ.

На підставі вищенаведеного суд приходить до висновку, що відповідачем протиправно не враховано позивачу вислугу років за період перебування на вищевказаній посаді, тобто період з 01.04.2009 по 06.11.2015.

Відтак, суд вважає за необхідне зобов'язати управління МВС України в Закарпатській області в особі Ліквідаційної комісії обчислити позивачу вислугу років для призначення пенсії з урахуванням періоду проходження служби в органах внутрішніх справ на посадах державної служби з 01.04.2009 по 06.11.2015.

Відповідно до частини 3 ст. 51 Закону України 2262-ХІІ перерахунок пенсій у звязку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у звязку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню в повному обсязі.

Разом з тим, позивач у своєму адміністративному позові також просить встановити судовий контроль за виконанням судового рішення, з приводу чого суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З аналізу вказаної норми вбачається, що встановлення судового контролю за виконанням судового рішення суб'єктом владних повноважень - відповідачем у справі, є правом, а не обов'язком суду. Отже, судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах є саме диспозитивним правом суду, яке може використовуватись в залежності від наявності об'єктивних обставин та обґрунтованих сумнівів на користь ймовірного невиконання рішення суду відповідачем, що підтверджені належними та допустимими доказами.

У якості обставин, що можуть свідчити про невиконання рішення суду відповідачем-суб`єктом владних повноважень потрібно розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Зазначивши у прохальній частині позовної заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду позивач не навів аргументованих доводів та не надав доказів того, що дане рішення суду буде відповідачем не виконане, в зв'язку з чим своєчасно у межах розумних строків не будуть поновлені його права. Тому, дане клопотання позивача не підлягає задоволенню.

В матеріалах справи також відсутні докази на користь того, що рішення суду у даній справі буде невиконане відповідачем або існують будь-які об'єктивні обставини на підтвердження невиконання рішення суду у даній справі у разі його прийняття не на користь відповідача. Відтак, у суду відсутні підстави для вжиття заходів судового контролю за виконанням судового рішення у порядку статті 382 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивачем було сплачено 768,40 грн. судового збору, тому вказана сума сплаченого позивачем судового збору підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області.

Керуючись статтями 72-74, 77, 139, 241-246, 250, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (88000, Закарпатська область, м.Ужгород, вул. Пархоменка, 4/3, РНОКПП НОМЕР_1) до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській областів особі Ліквідаційної комісії (88000, Закарпатська область, м.Ужгород, вул.Ф.Ракоці, буд.13, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області в особі Ліквідаційної комісії щодо не урахування у вислугу років ОСОБА_1 періоду проходження служби в органах внутрішніх справ на посадах державної служби з 01.04.2009 по 06.11.2015.

Зобов'язати Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області в особі Ліквідаційної комісії обчислити ОСОБА_1 вислугу років для призначення пенсії з урахуванням періоду проходження служби в органах внутрішніх справ на посадах державної служби з 01.04.2009 по 06.11.2015.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області () судовий збір у розмірі 768,40 грн (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяОСОБА_2