Справа № 815/4939/15
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2019-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

28 березня 2019 року

Київ

справа №815/4939/15

адміністративне провадження №К/9901/3320/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді - Гімона М.М. (суддя-доповідач),

суддів: Мороз Л.Л., Бучик А.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2015 року (головуючий суддя Зуєва Л.Є., судді: Шевчук О.А., Федусик А.Г.) у справі №815/4939/15 за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулася до суду з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі по тексту - відповідач-1, Фонд), Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича (далі по тексту - відповідач-2, Уповноважена особа), в якому просила:

визнати протиправними дії відповідача-2 щодо відмови в відшкодуванні Фондом гарантування вкладів фізичних осіб внесених ОСОБА_1 03 березня 2015 року на вкладний рахунок в ПАТ «Дельта банк» згідно договору банківського вкладу (депозиту) №05-15612-190215 від 19 лютого 2015 року коштів в розмірі 550 доларів США, що становить по курсу НБУ на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації 14771,96 грн.;

зобов'язати відповідача-2 надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію відносно вкладника ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_1 щодо збільшення суми, яка підлягає відшкодуванню Фондом гарантування вкладів фізичних осіб на 14771,96 грн.;

зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб внести до загального реєстру вкладників ПАТ «Дельта банк» зміни відносно ОСОБА_1 щодо збільшення суми, яка підлягає відшкодуванню Фондом гарантування вкладів фізичних осіб на 14771,96 грн.

В обґрунтування вимог адміністративного позову позивач зазначала, що згідно умов договору банківського вкладу від 19 лютого 2015 року №005-15612-190215 послідовно через касу відділення № 9 ПАТ «Дельта Банк» в м. Одесі були здійснені внесення коштів на вкладний рахунок на загальну суму 1 630 доларів США. 03 березня 2015 року о 09:06:37 ранку позивачем через касу відділення №9 ПАТ «Дельта Банк» в м. Одесі було здійснено внесення коштів на вкладний рахунок в розмірі 550 доларів США готівкою, та отримано відповідну квитанцію №46686646. Перша офіційна інформація щодо віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних та запровадження тимчасової адміністрації з'явилася вже після десятої години ранку, тобто операція внесення готівкових коштів була зроблена відповідно до діючого законодавства та наявного договору, посадові особи банку та його працівники мали для цього всі відповідні повноваження. Позивач не погоджується із висновком Уповноваженої особи, що залишок коштів на її рахунку є кредиторською вимогою до банку, а згідно частині 5 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2015 року скасовано. Прийнято нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправними дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ПАТ «Дельта банк» Кадирова В.В. щодо відмови в відшкодуванні Фондом гарантування вкладів фізичних осіб внесених ОСОБА_1 03 березня 2015 року на вкладний рахунок в ПАТ «Дельта банк» згідно договору банківського вкладу (депозиту) №05-15612-190215 від 19 лютого 2015 року коштів в розмірі 550 доларів США, що становить по курсу НБУ на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації 14771,96 грн. Зобов'язано уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ВАТ «Дельта банк» Кадирова В.В. надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію відносно вкладника ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_1 щодо збільшення суми, яка підлягає відшкодуванню Фондом гарантування вкладів фізичних осіб на 14771,96 грн. Зобов'язано Фонд гарантування вкладів фізичних осіб внести до загального реєстру вкладників ПАТ «Дельта банк» зміни відносно ОСОБА_1 щодо збільшення суми, яка підлягає відшкодуванню Фондом гарантування вкладів фізичних осіб на 14771,96 грн.

Вирішуючи спір між сторонами, суди встановили, що 19 лютого 2015 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір № 005-15612-190215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий» у доларах США, сума вкладу відповідно до пункту 1.2 склала 550 доларів США, строк залучення вкладу до 20 травня 2015 року включно. Згідно пункту 1.7 вказаного договору на рахунок допускалися додаткові внески, що разом із сумою, вказаною у пункті 1.2, складають вклад.

03 березня 2015 року о 09:06:37 ранку позивачем через касу відділення № 9 ПАТ «Дельта Банк» в м. Одесі було здійснено внесення коштів на вкладний рахунок в розмірі 550 доларів США готівкою, та отримано відповідну квитанцію № 46686646.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 02 березня 2015 року № 150 «Про віднесення ПАТ „Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02 березня 2015 року було прийнято рішення №51 про запровадження з 03 березня 2015 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію Кадирова В.В.

15 червня 2015 року позивачу було повернуто суму коштів в розмірі 14232,12 грн., які знаходилися на поточному рахунку в ПАТ «Дельта Банк». Також представником контактного центру ПАТ «Дельта Банк» було повідомлено, що додатковий внесок коштів на вкладний рахунок від 03 березня 2015 року в розмірі 550 доларів США. або 14 771,96 грн. в національній валюті, відшкодовуватися Фондом гарантування вкладів фізичних осіб не буде.

Після отримання повідомлення щодо невключення до відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів в частині поповнення вкладного рахунку 03 березня 2015 року, ОСОБА_1 двічі зверталась до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. із пропозицією переглянути вказане рішення, як такого, що порушує її права та суперечить законодавству України.

Відповідно до листів, від 10 липня 2015 року № 05-3020485 та від 24 липня 2015 року №05-3049022 ОСОБА_1 було повідомлено, що кошти в розмірі 550 доларів США, внесені 03 березня 2015 року на вкладний рахунок, не підлягають відшкодуванню Фондом гарантуванню вкладів фізичних осіб, оскільки станом на початок дня 03 березня 2015 року вказана сума не була відображена на відповідному поточному рахунку та вимога щодо виплати вказаної суми є кредиторською вимогою до банку, а згідно частини 5 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що відносно коштів, внесених відповідно до квитанції від 03 березня 2015 року №46686646 на суму 500 доларів США, позивач є кредитором банку, погашення яких має відбуватись в порядку статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Суд дійшов висновку, що враховуючи те, що тимчасову адміністрацію у банку введено 03 березня 2015 року, то список вкладників, які мають право на отримання коштів у розмірі гарантованої суми, вже був складений саме станом на 03 березня 2015 року, внесення коштів у розмірі 500 доларів США відбулось 03 березня 2015 року о 09:06 годин, тобто вже після складення списку вкладників. Позовні вимоги, заявлені позивачем до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, суд першої інстанції визнав заявленими передчасно.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та приймаючи нову про задоволення позову, апеляційний суд дійшов висновку, що здійснений позивачем додатковий внесок коштів на депозитний рахунок було вчинено відповідно до чинного законодавства та умов договору банківського вкладу, а тому на нього мають розповсюджуватися передбачені законодавством гарантії повернення вкладу у разі неплатоспроможності банку. Суд апеляційної інстанції також зазначив, що відсотки за період з 19 лютого 2015 року по 14 серпня 2015 року нараховувались банком на всю суму вкладу, в тому числі і на ту суму, що була внесена позивачем 03 березня 2015 року. Апеляційний суд не погодився з висновками суду першої інстанції, що в даному випадку позивач виступає саме кредитором банку, та вважав, що внесені позивачем кошти у повному обсязі вважаються вкладом, а ОСОБА_1 - вкладником, у розумінні положень статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Також суд вказав на те, що фактично в момент прийняття коштів від позивача рішення №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» ще не було реалізовано і тимчасова адміністрація на цей час ще не була запроваджена.

Не погодившись з рішенням суду апеляційної інстанції, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2015 року і залишити в силі постанову Одеського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2015 року.

В обґрунтування вимог касаційної скарги заявником зазначено, що суд апеляційної інстанції залишив поза увагою той факт, що станом на час звернення позивача до суду з позовом його права не були порушені, оскільки відповідний перелік ще не було складено, а Уповноважена особа здійснювала передбачені законом дії щодо перевірки правочинів. Більш того, судом не досліджено було і факт того, що спірна сума коштів за вкладом була виплачена ОСОБА_1 Так, сума у розмірі 14 232,12 грн. була виплачена ще 15 червня 2015 року, а після здійснення визначених законом дій щодо перевірки правочинів позивача було включено до Переліку вкладників ПАТ «Дельта Банк» і відповідно Фондом затверджено Загальний реєстр вкладників ПАТ «Дельта Банк», відповідно до якого позивач отримала кошти у розмірі 14791,03 грн. 09 жовтня 2015 року. Також наголошено на тому, що рішення про запровадження тимчасової адміністрації в банку було прийняте Фондом 02 березня 2015 року і 03 березня 2015 року негайно було доведено до всіх структурних підрозділів ПАТ «Дельта Банк».

В подальшому Фондом було надано до суду додаткові пояснення до касаційної скарги, відповідно до яких скаржник зазначив, що кошти, внесені позивачем 03 березня 2015 року на депозитний рахунок у день запровадження тимчасової адміністрації у відповідності до Правил формування і ведення баз даних про вкладників, затверджених рішенням виконавчої дирекції Фонду від 09 липня 2012 року №3, не відобразились у базі даних про вкладників, оскільки змінювати підсумкове значення залишків коштів у базі даних вкладників після запровадження тимчасової адміністрації у банку заборонено. Відповідач-1 зазначив, що майнові вимоги позивача до банку є кредиторськими, які під час здійснення тимчасової адміністрації у банку не здійснюються. Станом на момент розгляду справи кредиторські вимоги ОСОБА_1, як кредитора, включені до Реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Дельта Банк» та віднесені до 4 черги.

У поданих запереченнях на касаційну скаргу позивач просить залишити її без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін, як законне та обґрунтоване. Наголошено на тому, що твердження заявника касаційної скарги про відсутність порушень прав позивача станом на час звернення останнього до суду з позовом не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки відповідно до листів тимчасової адміністрації ПАТ «Дельта Банк» від 10 липня 2015 року №05-3020485 та від 24 липня 2015 року №05-3049022 ОСОБА_1 було повідомлено про те, що сума у розмірі 550 доларів США відшкодовуватись не буде. Позивач стверджує, що кошти, внесені на депозитний рахунок 03 березня 2015 року, відшкодовані так і не були, а твердження про виплату їй таких коштів не відповідають дійсності. При цьому ОСОБА_1 була повідомлена про визнання її кредитором ПАТ «Дельта Банк». Вказує на те, що позивачу нічого не було ні про проблемність банку, ні про його неплатоспроможність.

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "Дельта Банк" Кадировим В.В. було надано пояснення на касаційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, відповідно до яких відповідач-2 просив її задовольнити на підставах, у ній зазначених. Наголошено на тому, що усі кошти, що знаходилися на рахунках позивача та підлягали виплаті на підставі статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» були внесені до коштів, що відшкодовуються у розмірі, гарантованому Фондом, та в подальшому виплачені позивачу. Кошти, внесені на підставі квитанції від 03 березня 2015 року №46686646, з урахуванням того, що в банку з 03 березня 2015 року було введено тимчасову адміністрацію, є кредиторськими вимогами позивача, і були акцептовані банком, що підтверджується витягом з Реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Дельта Банк».

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, пояснень та заперечень до неї, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

За позицією позивача, всі кошти, внесені нею на депозитний рахунок, відкритий відповідно до договору банківського вкладу від 19 лютого 2015 року №005-15612-190215, в тому числі і внесені 03 березня 2015 року, є вкладом та мають бути відшкодовані Фондом в порядку, визначеному Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

За позицією відповідачів, кошти, внесені позивачем після запровадження у банку тимчасової адміністрації, а саме 03 березня 2015 року, не є вкладом, а відносяться до кредиторських вимог, які відшкодовуються в порядку, визначеному статтею 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Отже, визначальним в даному випадку є з'ясування правового статусу коштів, залучених позивачем на депозитний рахунок 03 березня 2015 року.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені, зокрема, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (тут і далі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; Закон № 4452-VI).

Пунктом 3 та 4 частини першої статті 2 Закону № 4452-VI визначено, що вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти;

вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Частиною першою статті 3 Закону № 4452-VI визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Суд касаційної інстанції зауважує, що підставою для поширення на особу гарантій, передбачених Законом №4452-VI щодо відшкодування вкладу, є наявність у такої особи залишку коштів на банківському рахунку, що відкритий на її ім'я, тобто наявність вкладу та статусу вкладника у особи. При цьому положення чинного законодавства не пов'язують визначення статусу вкладника банку та виникнення у нього права на отримання гарантованої суми відшкодування вкладу із походженням на відповідному вкладному (депозитному, поточному) рахунку коштів.

При цьому відповідно до частини першою статті 36 Закону №4452-VI з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджено матеріалами справи, на дату прийняття Правлінням Національного банку України постанови від 02 березня 2015 року №150 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних» у ОСОБА_3 був відкритий депозитний рахунок НОМЕР_1 відповідно до укладеного з ПАТ «Дельта Банк» договору від 19 лютого 2015 року №005-15612-190215.

Суд апеляційної інстанції правильно вказав на те, що пунктом 1.7 вказаного договору визначено, що на рахунок допускаються додаткові внески коштів, що разом із сумою, вказаною в пункті 1.2 Договору (550 доларів США) складають вклад. Поповнення вкладу проводиться у сумі, не меншій за 50 доларів США за кожен факт поповнення. Поповнення здійснюється впродовж строку залучення вкладу. Загальна сума поповнення вкладу протягом всього строку залучення вкладу, зазначеного в пункті 1.3 цього договору, незалежно від кількості операцій поповнення не може перевищувати початкову суму вкладу, зазначену в пункті 1.2 цього договору, більше ніж в п'ять разів.

03 березня 2015 року, в день запровадження у банку тимчасової адміністрації, позивачем у відповідності до положень пункту 1.7 договору банківського вкладу від 19 лютого 2015 року №005-15612-190215 було поповнено вкладний рахунок на суму 550 доларів США, що еквівалентно 14771,96 грн. Кошти були внесені безпосередньо позивачем готівкою через касу банку, що підтверджено квитанцією №46686646 від 03 березня 2015 року (час здійснення операції 09:06 годин) (а.с.9).

Відповідачами не заперечується той факт, що внесені відповідно до зазначеної квитанції кошти у розмірі 550 доларів США, були проведені банком та зараховані на депозитний рахунок позивача.

Пунктом першим частини п'ятої статті 36 Закону №4452-VI встановлено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Разом з тим, пунктом п'ятим частини шостої статті 36 Закону №4452-VI визначено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо, зокрема здійснення операцій з переказу коштів фізичних та юридичних осіб, що надійшли на їхні рахунки, починаючи з наступного дня після запровадження процедури тимчасової адміністрації.

Відповідно до пункту 1.24 статті 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" переказ коштів - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів касаційного суду зазначає, що договір банківського вкладу між позивачем та банком було укладено до запровадження тимчасової адміністрації у банку (претензій щодо правомірності укладення останнього відповідачі не заявляли), перше внесення коштів на рахунок відбулось також до дня запровадження тимчасової адміністрації у банку, а кошти 03 березня 2015 року позивачем було внесено у відповідності до умов пункту 1.7 договору банківського вкладу, і ці кошти були прийняті банком через касу, а тому ОСОБА_1, яка діяла добросовісно, слід вважати вкладником, а усі кошти зараховані на відповідний депозитний рахунок - вкладом.

З приводу посилань Фонду на передчасність звернення позивача до суду із позовом колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до пункту 1 частини 6 статті 36 Закону №4452-VI обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті.

Отже, на етапі тимчасової адміністрації банком також здійснюється відшкодування коштів за вкладами, строк яких закінчився, а також за договорами банківського рахунку вкладників. При цьому під час тимчасової адміністрації виплати коштів здійснює сам неплатоспроможний банк у межах його фінансових можливостей, проте у відповідності частини 5 статті 34 Закону №4452-VI під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

З огляду на вищевикладене, суд касаційної інстанції зазначає, що доводи відповідача-1 щодо того, що на стадії тимчасової адміністрації саме Фонд не відшкодовує кошти вкладникам заслуговують на увагу, але саме Фонд (або Уповноважена особа Фонду) наділений правом управляти діяльністю банку.

Суд апеляційної інстанції встановив, що договір банківського вкладу від 19 лютого 2015 року №005-5 було укладено на строк до 20 травня 2015 року (пункт 1.3 Договору).

Тобто, станом на час звернення позивача до банку за виплатою гарантованих сум обставини для здійснення такої виплати, визначені пунктом 1 частини 6 статті 36 Закону №4452-VI, настали, втім, виплата відповідних коштів була здійснена позивачу не в повному обсязі.

Листами від 10 липня 2015 року №05-3020485 та від 24 липня 2015 року №05-3049022 позивача повідомлено про те, що Фонд не буде відшкодовувати кошти у розмірі 550 доларів США, вважаючи їх такими, що відносяться до кредиторських вимог позивача.

Таким чином, Фонд, як орган управління банком, фактично відмовив позивачу у реалізації належного йому права на відшкодування коштів за вкладом в повному обсязі на етапі здійснення тимчасової адміністрації, а тому звернення позивача до суду з відповідними позовними вимогами не можна вважати передчасним.

З приводу посилань заявника касаційної скарги на положення Правил формування та ведення баз даних про вкладників, затверджених рішенням виконавчої дирекції Фонду від 09 липня 2012 року №3, відповідно до пункту 2 розділу V яких з дня віднесення банку до категорії неплатоспроможних значення полів «номер рядка у файлі «D» та «номер рядка у файлі «Z» не повинні змінюватись до дати початку ліквідації банку, якщо така подія настане, та до дати завершення ліквідації, колегія суддів зауважує, що Положенням про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженим рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09 серпня 2012 року №14, визначено, що протягом процедури здійснення тимчасової адміністрації в банку уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників, яким необхідно здійснити виплати за рахунок цільової позики (пункт 12 розділу ІІ Положення).

Отже, не заперечуючи незмінність поданих баз даних про вкладників, Уповноважена особа, здійснюючи передбачену законом перевірку правочинів, може подавати до Фонду зміни протягом тимчасової адміністрації стосовно певних вкладників, у разі, якщо встановить помилкове не включення останніх.

Посилання відповідачів на внесення вимог позивача до Реєстру акцептованих вимог кредиторів не беруться до уваги судом касаційної інстанції, оскільки такі обставини не можуть слугувати підтвердженням правомірності дій відповідачів під час виплати відшкодування позивачу за належним їй вкладом. При цьому у разі виникнення відповідних обставин до такого реєстру можуть бути внесені зміни, що регламентовано пунктом 4.31 Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05 липня 2012 року №2.

Разом з тим, колегія суддів касаційного суду не погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про наявність підстав для зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб здійснити дії щодо включення позивача в загальний реєстр вкладників ПАТ «Дельта Банк», оскільки вважає їх передчасними, адже вчинення таких дій належить до повноважень Фонду, які можуть бути реалізовані ним лише після отримання додаткової інформації від Уповноваженої особи про позивача як вкладника банку, які в даному випадку відповідачем-2 здійснені не були, а отже, адміністративний позов у цій частині позовних вимог задоволенню не підлягає.

Вказана правова позиція викладена і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №814/4091/15.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог щодо зобов'язання Фонду внести позивача до Загального реєстру вкладників ПАТ «Дельта Банк».

Відповідно до статті 352 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відповідає нормам матеріального права, прийнята з дотриманням норм процесуального права, але помилково була скасована апеляційним судом, у зв'язку з чим касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду апеляційної інстанції - скасуванню, з залишенням в силі постанови суду першої інстанції у відповідній частині. В решті постанова суду апеляційної інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями 345, 352, 355, 356 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб задовольнити частково.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2015 року скасувати в частині зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб внести до загального реєстру вкладників Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» зміни відносно ОСОБА_1 щодо збільшення суми, яка підлягає відшкодуванню Фондом гарантування вкладів фізичних осіб на 14771,96 грн.

Залишити в силі постанову Одеського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2015 року у вказаній частині.

В решті постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2015 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

М.М. Гімон

Л.Л. Мороз

А.Ю. Бучик ,

Судді Верховного Суду