Справа № 360/414/19
Суддя: О.В. Ірметова
Дата ухвалення: 2019-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

28 березня 2019 рокуСєвєродонецькСправа № 360/414/19

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Ірметової О.В.

за участю

секретаря судового засідання: Попової Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання дій протиправними та стягнення винагороди за участь в антитерористичній операції, -

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання дій протиправними та стягнення винагороди за участь в антитерористичній операції, в якому просить суд:

- визнати неправомірними дії та бездіяльність Головного управління Національної поліції в Луганській області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1, винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції у розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення, але не менш ніж 3 000 грн. у розрахунку на місяць, за період з 07.11.2015 по 21.01.2016 на суму 14 492,91 грн;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Луганській області ОСОБА_1, винагороду за безпосередню участь в антитерористичній операції за період з 07.11.2015 по 21.01.2016 на суму 14 492,91 грн.

Позов обґрунтовано тим, що з 05.08.2001 по 06.11.2015 позивач проходив службу в органах внутрішніх справ України. З 07.11.2015 по 03.10.2018 позивач проходив службу в Національній поліції України. Згідно довідки №А-9397 від 31.07.2017 ГУНП України у Луганській області, позивач в період з 12.07.2014 по 19.07.2014, з 22.09.2014 по 02.10.2014, з 31.01.2015 по 07.11.2015, з 07.11.2015 по 01.05.2018 брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення АТО на території Луганської області. Таким чином, з 12.07.2014 по 07.11.2015, позивач будучи працівником міліції, з 07.11.2015 по 01.05.2018, будучи працівником поліції безпосередньо брав участь в Антитерористичній операції на території Луганської області, забезпеченні її проведення, з метою виконання службових (бойових) завдань. 17.10.2017 позивач уклав договір з адвокатом, щодо надання адвокатського запиту до ГУНП України в Луганській області та який був направлений для отримання інформації щодо помісячного грошового забезпечення та відповідно помісячної виплати винагороди за безпосередню участь в АТО за період з 07.11.2015 по 21.01.2016. 30.10.2017 за №649/14/22-2017 була надана відповідь, що адвокатський запит розглянутий та надані довідки від 30.10.2017 за №908/111/22-2017 та №909/111/22-2017, проте не було здійснено відповідних нарахувань та виплат за безпосередню участь в АТО за період 07.11.2015 по 21.01.2016 та повідомлено, законних підстав для нарахування та виплату поліцейським винагороди за участь в АТО за період з 07.11.2015 по 21.01.2016 відсутні. Позивач вважає, що дії чи бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати винагороди за безпосередню участь в антитерористичних операціях за період з 07.11.2015 по 21.01.2016 ГУНП в Луганській області суперечать положенням Закону, тому порушують його права.

На підставі викладеного позивач просив суд задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 31 січня 2019 року призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні на 18 лютого 2019 року (а.с. 1-2).

18 лютого 2019 року судове засідання перенесено на 11 березня 2019 року (а.с. 76).

11 березня 2019 року судове засідання перенесено на 28 березня 2019 року (а.с. 85).

14 лютого 2019 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 32-44) в обґрунтування якого зазначено, спірні правовідносини регламентуються постановою КМУ від 31.01.2015 № 24 Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій.

На виконання пункту 4 вказаної постанови (у якому зазначено - Міністерству оборони разом з іншими заінтересованими державними органами затвердити у двотижневий строк порядок та умови виплати винагород згідно з додатками 1 і 2, а також порядок підтвердження виконання завдань, визначених додатком 2) було видано наказ МОУ від 02.02.2015 № 49 Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій, яким затверджено Порядок та умови виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та резервістам, механізм підтвердження виконання окремих завдань під час безпосередньої участі у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду (далі по тексту - Порядок від 02.02.2015 № 49).

Як вбачається із системного аналізу статей 12-13 Закону України № 638-ІV від 20.03.2003 законодавець чітко розмежовує поняття залучення сил і засобів до проведення антитерористичної операції та використання сил і засобів, що залучаються до проведення антитерористичної операції.

За приписами пункту 3 розділу 2 Порядку від 02.02.2015 № 49 винагорода виплачується за час, обрахований з дня фактичного початку участі військовослужбовців (крім резервістів) у заходах, зазначених у пункті 1 цього розділу, до дня завершення такої участі, про що зазначається у відповідних наказах командирів (штабу антитерористичної операції).

Таким чином, винагорода за безпосередню участь в антитерористичній операції виплачується тільки за час фактичної участі у відповідних заходах, які зазначені у п.1 додатку № 1 постанови КМУ від 31.01.2015 № 24.

Так відповідно до п. 5 розділу ІІ Порядку від 02.02.2015 № 49 встановлено, що військовослужбовці вважаються такими, що беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, у разі одночасного дотримання таких умов: залученні до проведення антитерористичної операції (перша умова), перебувають у підпорядкуванні (виконують завдання) керівництва штабу антитерористичної операції (крім військовослужбовців військових прокуратур та розвідувальних органів України) (друга умова), перебувають у районі проведення антитерористичної операції (третя умова).

Тобто в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження безпосередньої участі позивача у проведенні антитерористичної операції, за яку постановою КМУ від 31.01.2015 № 24 встановлено виплату грошової винагороди.

Документи, які свідчать про відповідність позивача другій умові, визначеної у п. 5 розділу II Порядку від 02.02.2015 № 49 взагалі відсутні, а тому вказані положення Порядку від 02.02.2015 № 49 не можуть бути застосовані до спірних правовідносин та не відображають поняття використання сил і засобів, що залучаються до проведення антитерористичної операції, яке вживається в Законі України № 638-ІV від 20.03.2003 (оскільки відповідно до ч. З ст. 12 вказаного закону керівник оперативного штабу, крім іншого, приймає рішення про використання сил і засобів, що залучаються до її проведення).

Наказами АТЦ при СБУ (по стройовій частині), які виступали підставою для видачі довідки № А-9398 від 31.07.2017, позивача було лише зараховано до списку сил і засобів проведення антитерористичної операції.

На підставі викладеного, відповідач просив суд у задоволенні позовних вимог позивача відмовити.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст. ст. 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд встановив таке.

Позивач, ОСОБА_1, у період з 05.08.2001 по 03.10.2018 проходив службу в органах внутрішніх справ України (а.с. 45).

Відповідно до довідок ГУНП в Луганській області від 31.07.2017 та від 18.06.2015 №№ А-9398, ВДЗ/5693/А позивач з 12.07.2014 по 07.11.2015, з 07.11.2015 безпосередньо брав участь в Антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення Антитерористичної операції на території Луганської області, на підставах наказів першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України від 13.12.2014 № 98, від 07.06.2015 № 158, від 17.11.2015 № 321, від 07.12.2015 № 341 (а.с. 14-15).

Також відповідно до витягу з наказу Першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України від 17.11.2015 № 321 ОСОБА_1 вибув зі складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей забезпеченні її проведення з 07.11.2015 (а.с. 59-61).

З витягу з наказу Першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України від 07.12.2015 № 341 ОСОБА_1 прибув до складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей забезпеченні її проведення з 07.11.2015 (а.с. 62).

Згідно з довідкою від 30.10.2017 № 908/11/22-2017 про грошове забезпечення ОСОБА_1 (а.с. 21) нараховано грошове забезпечення:

- за листопад 2015 року в сумі 4680,00 грн;

- за грудень 2015 року в сумі 5850,00 грн;

- за січень 2016 року в сумі 5850,00 грн.

Відповідно до довідок про грошову винагороду за безпосередню участь в АТО від 08.02.2019 № 220/111/22-2019 та від 08.02.2019 № 219/111/22-2019 (а.с. 57-58) у межах спірних правовідносин позивачу за період з 07.11.2015 по 31.01.2016 винагорода за безпосередню участь в антитерористичній операції не нараховувалась (а.с. 57-58).

Також за даними вказаних довідок винагорода за безпосередню участь в антитерористичній операції за спірний період позивачу не нараховувалась.

Спірним питанням у справі є наявність підстав для нарахування та виплати позивачу винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції за період з 07.11.2015 по 21.01.2016.

Надаючи оцінку обставинам, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, суд виходить з такого.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України від 20.03.2003 року № 638-VI Про боротьбу з тероризмом (далі Закон № 638-VI), Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (зі змінами та доповненнями), затвердженим постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.1991 № 114 (далі Положення № 114), постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2014 № 158 Про перерозподіл деяких видатків державного бюджету, передбачених Міністерству фінансів на 2014 рік, та виділення коштів з резервного фонду державного бюджету (далі Постанова № 158), постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2015 № 24 Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій (далі Постанова № 24), наказом Міністерства оборони України від 02.02.2015 № 49 Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05.02.2015 за № 135/26580 (далі Наказ № 49), наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23.07.2014 № 719 Про виплату винагороди військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, резервістам та працівникам (невійськовослужбовцям), льотного, льотно-підйомного, інженерно-технічного складу авіації та водіям автотранспортних засобів Національної гвардії України, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 08.08.2014 за № 939/25716 (далі Наказ № 719).

Статтею 1 Закону № 638-VI (тут і надалі положення Закону в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що антитерористична операція - комплекс скоординованих спеціальних заходів, спрямованих на попередження, запобігання та припинення злочинних діянь, здійснюваних з терористичною метою, звільнення заручників, знешкодження терористів, мінімізацію наслідків терористичного акту чи іншого злочину, здійснюваного з терористичною метою.

Згідно з статтею 5 Закону № 638-VI Міністерство внутрішніх справ України здійснює боротьбу з тероризмом шляхом запобігання, виявлення та припинення злочинів, вчинених з терористичною метою, розслідування яких віднесене законодавством України до компетенції органів внутрішніх справ; надає Антитерористичному центру при Службі безпеки України необхідні сили і засоби; забезпечує їх ефективне використання під час проведення антитерористичних операцій.

Статтею 13 Закону № 638-IV визначено, що при проведенні антитерористичної операції використовуються сили і засоби (особовий склад, спеціалісти, зброя, спеціальні і транспортні засоби, засоби зв'язку, інші матеріально-технічні засоби) суб'єктів боротьби з тероризмом, а також підприємств, установ, організацій, які залучаються до участі в антитерористичній операції, в порядку, визначеному згідно з положенням, зазначеним у частині другій статті 12 цього Закону.

За рішенням керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України, погодженим із керівництвом відповідних субєктів боротьби з тероризмом, до широкомасштабних, складних антитерористичних операцій у районі їх проведення залучаються та використовуються сили та засоби (особовий склад та спеціалісти окремих підрозділів, військових частин, зброя, бойова техніка, спеціальні і транспортні засоби, засоби звязку, інші матеріально-технічні засоби) Служби безпеки України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної гвардії України, Збройних Сил України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері захисту державного кордону, та органів охорони державного кордону, Державної служби спеціального звязку та захисту інформації України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, Управління державної охорони України.

Працівники правоохоронних органів, військовослужбовці та інші особи, які залучаються до антитерористичної операції, на час її проведення підпорядковуються керівнику оперативного штабу.

Пунктом 2 Постанови № 158 (що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) установлено, що за безпосередню участь в антитерористичних операціях, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбиття збройного нападу на обєкти, що охороняються військовослужбовцями, звільнення цих обєктів у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою військовослужбовцям, у тому числі строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального звязку та захисту інформації, резервістам та працівникам (не військовослужбовцям) льотного, льотно-підйомного, інженерно-технічного складу авіації Національної гвардії і Державної прикордонної служби, водіям автотранспортних засобів Національної гвардії і Державної прикордонної служби починаючи з 1 травня 2014 р. виплачується винагорода в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення та заробітної плати, але не менш ніж 3000 гривень, у розрахунку на місяць.

На виконання наведеної постанови видано Наказ № 719, яким передбачено виплачувати військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, резервістам та працівникам невійськовослужбовцям) льотного, льотно-підйомного, інженерно-технічного складу авіації та водіям автотранспортних засобів Національної гвардії України за безпосередню участь в антитерористичних операціях, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбиття збройного нападу на об'єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільнення цих об'єктів у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою, починаючи з 01 травня 2014 року, винагороду в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення, але не менш ніж 3000 гривень у розрахунку на місяць.

Обчислення цієї винагороди здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення або заробітної плати (у тому числі з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди), за останньою займаною штатною посадою на час участі в зазначених операціях і заходах.

У пункті 2 Наказу № 719 визначено, що винагороду виплачувати за час, обрахований із дня фактичного початку участі в операціях і заходах, зазначених у пункті 1 цього наказу, до дня завершення такої участі, в поточному місяці за минулий на підставі наказів командирів (начальників) органів військового управління (військових частин, закладів, установ, організацій) (командирам (начальникам) - наказів вищих командирів (начальників)), начальників органів внутрішніх справ.

З 03.02.2015 набрала чинності Постанова № 24, пунктом 1 якої встановлено, що в особливий період або під час проведення антитерористичної операції військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань, правоохоронних органів, Державної служби з надзвичайних ситуацій, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду виплачується винагорода у відсотках місячного грошового забезпечення.

Розмір винагороди визначається виходячи з розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних додаткових видів місячного грошового забезпечення постійного характеру, премії та повинен становити не менш як 3 тис. гривень на місяць. У разі коли військовослужбовець, особа рядового або начальницького складу, що брали безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду менше одного календарного місяця, розмір винагороди визначається пропорційно дням участі виходячи з її розміру, що становить не менш як 3 тис. гривень.

Винагорода військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу виплачується також під час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров'я після отриманих під час безпосередньої участі у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду поранень (контузії, травми, каліцтва).

Пунктом 3 Постанови № 24 затверджено розмір винагороди військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду згідно з додатком 1; розмір додаткових винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та резервістам за виконання окремих завдань під час безпосередньої участі у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду згідно з додатком 2.

Згідно з пунктом 1 додатку № 1 до Постанови № 24 в період мобілізації (в тому числі часткової) або з моменту введення воєнного стану та до дати завершення демобілізації або закінчення (скасування) воєнного стану, період проведення антитерористичної операції винагорода у розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення виплачується за безпосередню участь військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбитті збройного нападу на обєкти, що охороняються військовослужбовцями, особами рядового і начальницького складу, звільненні таких обєктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою.

Наказом № 49 затверджено Порядок та умови виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та резервістам, механізм підтвердження виконання окремих завдань під час безпосередньої участі у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду (далі - Порядок).

Пунктом 4 розділу І зазначеного Порядку встановлено, що виплата винагород та додаткових винагород здійснюється військовослужбовцям за місцем проходження служби на підставі наказів командирів (начальників) органів військового управління (військових частин, закладів, установ, організацій), керівництва військових формувань та органів державної влади. Командирам (начальникам) військових частин (закладів, установ, організацій) - наказами вищих командирів (начальників, керівників).

Згідно з пунктом 6 розділу І даного Порядку виплата винагород військовослужбовцям здійснюється за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи АТО, інших заходах в умовах особливого періоду, визначених додатком І до постанови Кабінету Міністрів України від 31 січня 2015 року № 24.

Пунктом 3 розділу ІІ Порядку визначено, що винагорода виплачується за час, обрахований з дня фактичного початку участі військовослужбовців (крім резервістів) у заходах, зазначених у пункті 1 цього розділу, до дня завершення такої участі, про що зазначається у відповідних наказах командирів (штабу АТО).

Згідно з пунктом 5 розділу ІІ Порядку військовослужбовці вважаються такими, що беруть безпосередню участь в АТО, у разі одночасного дотримання таких умов: залучені до проведення АТО; перебувають у підпорядкуванні (виконують завдання) керівництва штабу АТО (крім військовослужбовців військових прокуратур та розвідувальних органів України); перебувають у районі проведення АТО.

Аналіз вищезазначених норм дозволяє дійти висновку, що винагорода за безпосередню участь в антитерористичній операції виплачується тільки за час фактичної участі у відповідних заходах, які зазначені у пункті 1 додатку 1 до Постанови № 24, що підтверджується відповідними наказами.

Суд зазначає, що з витягу із наказу Першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України від 07.12.2015 № 341 неможливо встановити період участі позивача в Антитерористичній операції, оскільки в зазначеному наказі зазначено лише дату прибуття ОСОБА_1 до складу сил та засобів, які залучаються в антитерористичній операції.

Таким чином зазначений наказ не може не свідчити про фактичну участь позивача у проведенні антитерористичної операції у спірний період, за яку Постановою № 24 встановлено виплату грошової винагороди, оскільки винагорода за безпосередню участь в антитерористичній операції виплачується з дня фактичного початку участі до дня завершення такої участі, що з матеріалів справи встановити не можливо.

Сторонами до матеріалів справи не надано доказів, які б свідчили про фактичну участь позивача у проведенні антитерористичної операції у періоді з 07.11.2015 по 21.01.2016.

Натомість відповідачем до матеріалів справи листи Управління превентивної діяльності ГУНП в Луганській області від 07.02.2019 № 345/111/21-2019, з яких вбачається, що в Управлінні відсутні відомості та документи щодо безпосередньої участі ОСОБА_1 в антитерористичній операції у періоди з 07.11.2015 по 21.01.2016 (а.с. 53, 55).

У свою чергу винагорода за безпосередню участь в антитерористичній операції виплачується не за весь час залучення особи до складу сил та засобів антитерористичній операції, а тільки за час фактичної участі цієї особи у відповідних заходах. Зазначені заходи мають бути обовязково підтверджені наказами АТЦ при СБУ та виданням відповідного наказу командиру, в даному випадку начальника ГУНП в Луганській області. Проте, зазначені докази суду не надані.

За таких обставин суд погоджується з твердженнями відповідача щодо відсутності підстав для нарахування та виплати позивачу винагороди за безпосередню участь в АТО у спірному періоді, відповідно, відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Суд не вирішує питання про розподіл судових витрат, оскільки позивач згідно з пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України Про судовий збір звільнений від сплати судового збору.

Керуючись статтями 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання дій протиправними та стягнення винагороди за участь в антитерористичній операції - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений та підписаний 02 квітня 2019 року.

Суддя ОСОБА_2