Справа № 140/473/19
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2019-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2019 року ЛуцькСправа № 140/473/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

розглянувши за правилами спрощеного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправною відмову та зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1, позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач) про визнання неправомірною відмову нараховувати та виплачувати надбавку до пенсії як інваліду війни другої групи в розмірі не менше 350 відсотків мінімальної пенсії за віком, зобовязання нарахувати та виплатити надбавку до пенсії за віком як інваліду війни другої групи в розмірі не менше 350 відсотків мінімальної пенсії за віком, яка застосовується відповідно до частини першої статті 28 Закону України «про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного в Законі України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік, за період з 22.08.2018 по дату винесення судом рішення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з 2000 року перебуває на обліку у ГУ ПФУ у Волинській області та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ та має право на отримання надбавки до пенсії як інвалід війни ІІ групи в розмірі 350% мінімальної пенсії за віком відповідно до статті 25 вказаного Закону та статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 №3551-ХІІ, в редакції Закону України від 23.11.1995 №458/95-ВР. Проте, відповідач здійснює виплату позивачу підвищення до пенсії в меншому розмірі, що не відповідає приписам правових норм названих законодавчих актів, з порушенням його прав.

В лютому 2019 ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою, у якій просив провести перерахунок і виплату надбавки (підвищення) до пенсії як інваліду війни ІІ групи , виходячи з розміру 350% мінімальної пенсії за віком. У відповідь на вказану заяву відповідач відмовив у перерахунку пенсії позивача у звязку з відсутністю правових підстав для його проведення. Позивач вважає відмову відповідача у нарахуванні та виплаті йому надбавки до пенсії в розмірі 350% мінімальної пенсії за віком необґрунтованою, незаконною та такою, що порушує його право на соціальний захист. З наведених підстав просив позов задовольнити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 04.03.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.1-1а).

В поданому до суду відзиві (а.с.34-36) представник відповідача позов ОСОБА_1 не визнала та просила відмовити у його задоволенні з тих підстав, що на даний час позивачу виплачується підвищення до пенсії як інваліду ІІ групи в розмірі 40% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, згідно зі статтею 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 №3551-ХІІ та збільшення розміру пенсії на 25% як інваліду війни, пенсія якого обчислена, зокрема, відповідно до статей 13, 21 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ, на підставі постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення» від 28.12.2011 №1381, про що було повідомлено позивача листом від 06.02.2019. Вказує на те, що Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 05.10.2005 №2939-VI, який набрав чинності з 01.01.2006, стаття 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 №3551-ХІІ була викладена в новій редакції, згідно з якою інвалідам війни пенсії підвищуються, зокрема, інвалідам ІІ групи у розмірі 40% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Вказані положення статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 №3551-ХІІ з 2006 року неконституційними не визнавались, скасовані не були, їх дія не зупинялась, а тому підлягають застосуванню з часу набрання ними чинності. Враховуючи наведене, вважає, що виплата позивачу підвищень до пенсії проводиться у розмірах, передбачених чинним законодавством, а тому правових підстав для проведення позивачу перерахунку та виплати пенсії із врахуванням підвищення в розмірі 350 % мінімальної пенсії за віком немає.

Враховуючи вимоги статті 263 КАС України судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є інвалідом війни ІІ групи, з 2000 року перебуває на обліку у ГУ ПФУ у Волинській області та отримує пенсію по інвалідності, призначену згідно з Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ, що підтверджується посвідченням інваліда війни серії Б № 358610 та висновком про призначення пенсії від 06.07.2000 (а.с.9, 39).

06.02.2019 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив провести перерахунок та виплату надбавки до пенсії як інваліду війни ІІ групи в розмірі 350% мінімальної пенсії за віком, визначеної статтею 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з 07.02.2019 (а.с.11).

Листом від 18.02.2019 №186/Б-01 відповідач повідомив ОСОБА_1 про те, що відповідно до статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено підвищення до пенсії інвалідам війни ІІ групи в розмірі 40% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Крім цього, постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 №1381 передбачено збільшення розмірів пенсій на 25% інвалідам війни, пенсії яких обчислені, відповідно до статей 13, 21 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Виплата зазначених підвищень у розмірах, передбачених чинним законодавством, проводиться по пенсійній справі позивача.

Також розяснено, що до 01.01.2006 (набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 05.10.2005 №2939-VI) підвищення пенсії ОСОБА_1 проводилось в розмірі 350% мінімальної пенсії за віком. Розмір мінімальної пенсії за віком для обчислення підвищень, надбавок до пенсій було передбачено постановою Кабінету Міністрів України «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету» від 03.01.2002 № 1 і він становив 19,91 грн. Відтак, підстав для проведення перерахунку пенсії з врахуванням підвищення в розмірі 350% мінімальної пенсії за віком немає (а.с.12).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 №3551-XII визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них (далі Закон №3551-XII).

Частиною третьою статті 13 Закону №3551-XII (в редакції, чинній на момент виходу позивача на пенсію) було визначено, що інвалідам війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання, що виплачується замість пенсії підвищуються: інвалідам I групи - у розмірі 400 процентів мінімальної пенсії за віком, II групи - 350 процентів мінімальної пенсії за віком, III групи - 200 процентів мінімальної пенсії за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком для обчислення підвищень, надбавок до пенсій був визначений постановою Кабінету Міністрів України «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету» від 03.01.2002 №1 і становив 19,91 грн.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 05.10.2005 №2939-ІV частина четверта статті 13 Закону №3551-XII була викладена в новій редакції, а саме: «Інвалідам війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються: інвалідам I групи - у розмірі 50 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, II групи - 40 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, III групи - 30 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність».

В пункті 1 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 05.10.2005 №2939-ІV, зазначено, що цей Закон набирає чинності з 01.01.2006.

Тобто, попередня редакція статті 13 Закону №3551-XII, втратила чинність.

Зазначені положення Закону №3551-XII набрали чинності з 01.01.2006 та рішенням Конституційного Суду України такими, що суперечать Конституції України (є неконституційними), не визнавались.

Отже, положення частини четвертої статті 13 Закону №3551-XII у вищезазначеній редакції, які діють починаючи 01.01.2016 та по теперішній час, передбачають підвищення до пенсії інвалідам війни II групи на 40 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а не на 350% мінімальної пенсії за віком.

Як встановлено судом та не заперечується позивачем, останньому з 01.01.2006 і на даний час ГУ ПФУ у Волинській області виплачується підвищення до пенсії як інваліду війни ІІ групи в розмірі 40% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, згідно зі статтею 13 Закону №3551-XII, в редакції Закону від 05.10.2005 №2939-ІV та збільшення розміру пенсії на 25% як інваліду війни, що підтверджується перерахунком пенсії від 01.05.2018 (а.с.41).

Відтак, правові підстави для перерахунку пенсії позивача із розрахунку 350% мінімальної пенсії за віком відсутні.

Суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що оскільки при виході на пенсію він набув право на надбавку до пенсії як інвалід війни ІІ групи в розмірі 350% мінімальної пенсії за віком, тому Закон від 05.10.2005 №2939-ІV до нього застосовуватись не може з тих підстав, що статтею 58 Конституції України передбачено принцип незворотної дії законів в часі.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979 у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12.10.2004.

Таким чином, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач правомірно нараховує та виплачує позивачу як інваліду війни ІІ групи підвищення до пенсії у розмірі 40 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, тобто у розмірі, передбаченому чинним законодавством.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, відповідач довів правомірність свого рішення щодо відмови позивачу у здійсненні нарахування та виплати надбавки до пенсії як інваліду війни ІІ групи в розмірі 350 відсотків мінімальної пенсії за віком, а тому у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

ОСОБА_2Плахтій