Справа № 370/1786/17
Суддя: Мазка Н. Б.
Дата ухвалення: 2019-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №370/1786/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" березня 2019 р. Макарівський районний суд Київської області

у складі: судді Мазка Н.Б.

із секретарем Ребенок Н.О.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду смт Макарів Макарівського району Київської області в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 ОСОБА_2 кизи до Управління Державної міграційної служби України у Київської області про визнання дій Макарівського РС УДМС у Київській області протиправними, визнання нечинними і скасування постанови серії ПН МКО №081448 від 09.08.2017 року про накладення адміністративного стягнення та рішення РС УДМС від 09.08.2017 року про примусове повернення з України іноземця або особи без громадянства,

в с т а н о в и в:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Управління Державної міграційної служби України у Київської області, вказавши третьою особою на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору Макарівський районний сектор Управління Державної міграційної служби України у Київській області про визнання дій Макарівського РС УДМС у Київській області протиправними, визнання нечинними і скасування постанови серії ПН МКО №081448 від 09.08.2017 року про накладення адміністративного стягнення та рішення РС УДМС від 09.08.2017 року про примусове повернення з України іноземця або особи без громадянства, посилаючись на те, що вона є громадянкою ОСОБА_3 ОСОБА_4, проте разом із сім?єю протягом 10 останніх років постійно проживають в Україні.

З 26.01. 2010 року вона перебуває у офіційному зареєстрованому шлюбі з громадянином України ОСОБА_5, якому на праві особистої приватної власності в Україні належить житловий будинок (домоволодіння), що знаходиться в селі Бишів, Макарівського району, Київської області, вулиця Гайдуківській (40-річчя Жовтня), 9, що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого 28.09.1999 року приватним нотаріусом Макарівського районного нотаріального округу ОСОБА_6 і зареєстрованого у реєстрі за №954, зареєстрованого КП КОР «Макарівське бюро технічної інвентаризації» 28.09.1999 року до реєстрової книги №1 за реєстровим №17.

Статус ОСОБА_5 як громадянина України підтверджується належним йому паспортом громадянина України, а також довідкою підрозділу Державного департаменту у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб МВС України в Київській області за №17/3-54-5434 від 21.11.2007 року про реєстрацію особи громадянином України.

Від спільного шлюбу вона, позивачка та ОСОБА_5 мають дочку ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка народилася в Україні. ОСОБА_7 Аіша з грудня 2010 року також є громадянкою України, яка набула статусу громадянства України на підставі ст.7 Закону України «Про громадянство України», що підтверджується довідкою №17/3-54-8491 від 24.12.2010 року, виданою відділом ГІРФО Макарівського РВ ГУ МВС України у Київській області.

ЇЇ, позивачки сім'я, починаючи з 2007 року постійно проживає в Україні за адресою: 08072, село Бишів, Макарівського району, Київської області, вул. Гайдуківська (40-річчя Жовтня), б.9.

25.09.2012 року ОСОБА_5 подав письмову заяву адресовану до компетентних органів, усіх, кого це стосується, посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8, зареєстровану у реєстрі за №1885, згідно якої, він як батько малолітньої дочки ОСОБА_7, надав свою згоду на тимчасовий виїзд за кордон до ОСОБА_3 ОСОБА_4 своїй малолітній дитині, яка проживає в Україні за адресою: село Бишів, Макарівського району, вул. 40-річчя Жовтня (Гайдуківська), 9, у супроводі ОСОБА_9, як матері дитини, з метою відвідування родичів, у період з 30.09.2012 року по 01.04.2013 року.

Зі штампу-відмітки митного посту аеропорту Бориспіль Державної прикордонної служби України на сторінці 31 паспорту громадянки ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_1 серії Р №4157702 вбачається, що вона в'їхала з малолітньою дочкою з ОСОБА_3 ОСОБА_4 в Україну (перетнула митну територію України повітрям) 18.02.2013 року. Будь-яких претензій з боку митного посту аеропорту Бориспіль Департаменту Державної митної служби України та прикордонного посту Бориспіль Департаменту Державної прикордонної служби України щодо незаконності в'їзду (перетинання) кордону України з ОСОБА_3 ОСОБА_4 18.02.2013 року, до неї, позивачки висунуто не було. До адміністративної відповідальності за будь-яке порушення вимог міграційного законодавства, вона не притягувалась, до неї не предявлялось будь-яких претензій стосовно незаконності перебування на території України за період з 18.02.2013 року по 09.08.2017 року і з боку органу Державної міграційної служби України.

09.08.2017 року, під час проведення профілактичних заходів на території Макарівського району, за місцем постійного проживання її сімї в Україні: 08072, село Бишів, Макарівського району, Київської області, зявились працівники Макарівського районного сектору Управління Державної міграційної служби України на службовому автомобілі, один з яких (жінка) зайшла на подвіря належного чоловікові на праві власності житлового будинку (домоволодіння) №9 по вул. Гайдуківській в селі Бишеві, Макарівського району, Київської області, та стала вимагати у членів її, позивачки сімї предявити документи, що посвідчують (підтверджують) законність (правомірність) їх перебування на території України.

На вимогу працівника РС УДМС України вона, її чоловік, їх дочка надали на перевірку усі вищезазначені правовстановлюючі документи, що підтверджують статус громадян України та законність проживання (перебування) на території України. Утім, наданих усіх вищезазначених документів на перевірку, працівникові Макарівського РС УДМС України у Київській області виявилось замало та представник органу владних повноважень зажадав, щоб вона,позивачка негайно прибула до приміщення Макарівського РС УДМС України в Київській області (смт Макарів, вул. Пушкіна, 4) для складання відповідних рішень про притягнення її до адміністративної відповідальності.

Перевіривши наявний на сторінки 31 наданого нею, позивачкою паспорту громадянки ОСОБА_3 ОСОБА_4 серії Р №4157702 штамп-відмітку митного (прикордонного) посту аеропорту Бориспіль про перетинання кордону України (вїзд в Україну) 18.02.2013 року, працівник РС УДМС повідомила, що вона перебувала на території України понад дозволений законодавством 90-денний строк (вїхала в Україну 18.02.2013 року), а тому підлягає притягненню до адміністративної відповідальності за порушення вимог ст.9, 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» у вигляді накладення штрафу у розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, у розмірі 510 гривень. Крім цього було повідомлено, що до неї також має бути застосовано примусове повернення з України до ОСОБА_4 як іноземця (особи без громадянства) на підстав ст.26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», і вона зобовязана покинути територію України у термін до 09.09.2017 року.

Позивачка стверджує, що у той же день, 09.08.2017 року представник органу владних повноважень зажадала, щоб вона негайно прибула до приміщення РС УДМС для складання протоколу про адміністративне правопорушення та вручення постанови про адміністративне правопорушення та винесеного рішення про примусове повернення з України іноземця або особи без громадянства.

У приміщенні Макарівського РС УДМС у Київській області (смт Макарів, Київської області, вул. Пушкіна, 4) працівниками відповідача складений протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МКО №081448 та винесена постанова серії ПН МКО №081448 про накладення адміністративного стягнення у вигляді застосування штрафу у розмірі 510 гривень, а також - прийнято рішення про примусове повернення з України до ОСОБА_3 ОСОБА_4 як іноземця або особи без громадянства.

У той же день працівниками відповідача було вручено для ознайомлення під розпис:

-копію протоколу серії ПР МКО № 081448 від 09.08.2017 року про адміністративне правопорушення;

-копію постанови серії ПН МКО № 081448 від 09.08.2017 року про адміністративне правопорушення;

-копію рішення від 09.08.2017 року про примусове повернення з України іноземця або особи без

громадянства.

Позивачка розцінює дії працівників відповідача як відверте свавілля, вважає такі дії протиправними та незаконними, а прийняті ними зазначені рішення - такими, що мають бути скасовані в судовому порядку, оскільки такі рішення не тільки не відповідають нормам чинного законодавства, а й суперечать здоровому глузду.

По-перше, працівниками відповідача були винесені рішення стосовно неналежної особи, яка була притягнута до адміністративної відповідальності (неправильно вказано прізвище правопорушника). Так, складені відповідачем, оскаржувані протокол про адміністративне правопорушення, постанова про адміністративне правопорушення та рішення про примусове повернення з України іноземця або особи без громадянства від 09.08.2017 року стосуються громадянки ОСОБА_3 ОСОБА_4, яка притягується до адміністративної відповідальності «Едіярової» ОСОБА_2, тоді як її дійсне прізвище, що підтверджуються наданими нею правовстановлюючими документами правильно значиться «Єдіярова» ОСОБА_2, що є не одне і те ж.

По-друге, в оспорюваному рішенні від 09.08.2017 року про примусове повернення з України іноземця або особи без громадянства орган владних повноважень не навів однієї з перерахованих у статті правових підстав заборони та не зазначив строку заборони в'їзду позивачки в Україну.

По-третє, прийняте рішення з її депортації з України є свідченням прояву не гуманності та несправедливості органу владних повноважень стосовно неї та її сімї, оскільки направлено на штучне насильницьке розєднання сімї лише за національною ознакою (азербайджанці), оскільки у той час, коли її чоловік та дочка залишаються в Україні, а вона має виїхати за межі України.

Вказані дії відповідача суперечать загальноприйнятим нормам сімейного законодавства, визначених у Сімейному кодексі України, порушують основоположні принципи захисту інтересів сімї, визначених у Загальній Декларації прав людини, статтях 8, 14 Європейської Конвенції про захист основоположних свобод та прав людини (Рим, 1950), порушують принципи Міжнародного договору між Україно та ОСОБА_3 ОСОБА_4 про умови взаємних поїздок громадян.

По-четверте, виходячи з принципу презумпції невинуватості її, позивачку не можна вважати винною у незаконному перетині державного кордону України, а отже у порушенні законодавства про правовий режим іноземців чи осіб без громадянства, оскільки її вина не була встановлена постановою суду, яка б набрала законної сили, і копії такої постанови національного суду у справі про адміністративне правопорушення, їй в установленому законом порядку, вручено не було.

Позивачка просить:

- визнати дії працівників Управління Державної міграційної служби України у Київській області в особі Макарівського районного сектору УДМС України в Київській області, які полягають у застосуванні до ОСОБА_9 заходів адміністративної відповідальності за перебування в Україні та прийняття рішення про повернення з України ОСОБА_9, протиправними;

- скасувати постанову Макарівського РС УДМС України у Київській області серії ПН МКО №081448 від 09.08.2017 року про накладення на ОСОБА_9 адміністративного стягнення;

- визнати нечинним та скасувати рішення Макарівського РВ УДМС України у Київській області від 09.08.2017 року про примусове повернення ОСОБА_9 з України як іноземця або особи без громадянства; - зобовязати внести відповідні зміни до сторінки 31, 32 паспорту громадянки ОСОБА_3 ОСОБА_4 серії Р №4157702 ОСОБА_9 про скасування рішення від 09.08.2017 року про примусове повернення з України;

- стягнути з Управління Державної міграційної служби України у Київській області на користь ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, витрати по сплаті судового збору у розмірі 640.00 гривень;

- зобовязати Управління Державної міграційної служби України у Київській області повернути ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, сплачений штраф у розмірі 510.00 гривень, згідно квитанції №207 від 09.08.2017 року в ГУ Ощадбанку по м. Києву та області.

Представник позивачки ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_11, вважав за неможливе продовжити розгляд справи зувідсутність представників відповідача, третьої особи, просив відкласти слухання справи, а щодо позовних вимог підтримав заявлені вимоги, просив задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_12 до суду не з?явився, просив розглядати справу за своєї відсутності, просив у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що відповідно до ч.1 ст.203 Кодексу України про адміністративні правопорушення, порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився, або працевлаштування без відповідного дозволу на це, якщо необхідність такого дозволу передбачено законодавством України, або недодержання встановленого порядку пересування і зміни місця проживання, або ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання або працевлаштування після вїзду в Україну у визначений строк, а так само порушення правил транзитного проїзду через територію України, крім порушень, передбачених частиною другою цієї статті, - тягнуть за собою накладення штрафу від тридцяти до п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Відповідно ст.222-2 КУпАП, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, розглядає справи про адміністративні правопорушення, повязані з порушенням законодавства про паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, законодавства про перебування в Україні іноземців та осіб без громадянства, про транзитний проїзд через територію України, а також питання щодо реєстрації місця проживання (статті 200, 201, частина перша статті 203, статті 204, 205, 206). Від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівник, заступники керівника центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, інші, уповноважені керівником посадові особи цього органу. Відповідно до ч.3 ст.9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України. Відповідно до пункту 1 Порядку обчислення строку тимчасового перебування в Україні іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком вїзду затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ 20.07.2015 року №884, громадяни держав з безвізовим порядком вїзду можуть тимчасово перебувати на території України не більше ніж 90 днів протягом 180 днів, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України.

Оскільки між державами України та ОСОБА_4 було заключено договір про безвізовий порядок вїзду на територію України, то позивачка має право перебувати на території України лише не більше ніж 90 днів протягом 180 днів.

09.08.2017 року в селі Бишів по вул. Кірова, була виявлена громадянка республіки ОСОБА_4 ОСОБА_9, яка прибула на територію України 18.02.2013 року повітряним сполученням через пункт пропуску «Бориспіль».

Відтак, термін легального перебування позивачки на території України закінчився 18.05.2013 року, а сама позивачка була виявлена працівниками 09.08.2017 року.

У звязку з чим посадовими особами Макарівського районного сектору УДМС в Київській області було складено протокол про адміністративне правопорушення від 09.08.2017 року серії ПР МКО №081448 у звязку з порушенням строку перебування в Україні. За результатом розгляду якого була прийнята постанова про накладення адміністративного стягнення від 09.08.2017 року серії ГІН МКО №081448 в розмірі 510.00 гривень.

Також, відповідач зазначає, що позивачкою було визнано вчинене ним правопорушення та Постанова про накладення адміністративного штрафу була виконана в повному обсязі та сплачено накладений штраф.

Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства зобов'язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Також позивачка могла в період легального строку перебування в Україні звернутися до органів ДМС України із заявою про отримання дозволу на імміграцію відповідно до Закону України « Про імміграцію », посвідки на тимчасове проживання, або на постійне проживання, та цього вона не зробила.

Згідно ст.26 Закону України Закон №3773-VІ, іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать Інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Порядок дій працівників ДМС при прийнятті рішень про примусове повернення встановлено інструкцією про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23.04.2012 року №353/271/150. Аналогічні норми містяться в Інструкції №353/271/150, відповідно до п.1.6. підставами для прийняття рішення про примусове повернення іноземців за межі України є:

-дії іноземців, що порушують законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства;

-дії іноземців, що суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку;

-якщо це необхідно для охорони здоровя, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні.

Відповідно до п.1.7 Інструкції №353/271/150, примусове повернення передбачає виїзд іноземця з України за рішенням територіальних органів, територіальних підрозділів ДМС, органів охорони державного кордону (стосовно іноземців, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), органів СБУ з подальшим повідомленням протягом 24 годин про підстави прийняття такого рішення прокурора з оформленням відповідних документів, доведенням до іноземця зобовязання про його добровільний виїзд з України у визначений у рішенні строк та здійсненням подальшого контролю за виконанням іноземцем цього зобовязання.

Як вбачається з паспортного документу позивачки №Р4157702 вона перебувала на території України на момент затримання без правових підстав. Факт невиконання вимог Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» підтверджується її паспортним документом.

Оскільки термін перебування позивачки закінчився 18.05.2013 року, і позивачка в період з 18.02.2013 року по 15.05.2013 року, мала змогу звернутися до Макарівського районного сектору УДМС в Київській області з заявою про продовження терміну перебування на території України, у порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2012 року №150 «Про затвердження Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України». Відповідно до пункту 6 Порядку №150, строк перебування іноземців та осіб без громадянства на території України продовжується у разі, коли вони прибули: за короткостроковою візою, а також з держав з безвізовим порядком вїзду за наявності обґрунтованих підстав (лікування, вагітність чи пологи, догляд за хворим членом родини, оформлення спадщини, подання заяви про отримання дозволу на Імміграцію чи набуття громадянства України, виконання службових обовязків іноземним кореспондентом або представником іноземною засобу масової інформації тощо) та за умови подання підтверджувальних документів - на період існування таких підстав, але не більш як 180 днів з дати останнього вїзду в Україну. До короткострокових віз прирівнюються візи типу С-2, С-3, Б, Л, М, Н, Р, Г, К, Т, II-1, ОП і П-2, оформлені до 11.09.2011 року (до закінчення строку їх ДІЇ).

Відповідно до пункту 8 Порядку №150, заяви про продовження строку перебування на території України подаються іноземцями та особами без громадянства і приймаючою стороною не раніше ніж за десять та не пізніше ніж за три робочі дні до закінчення такого строку до територіальних органів або підрозділів ДМС за місцем проживання. Зразок заяви та порядок її розгляду затверджуються МВС.

Отже, позивачка мала реальну змогу звернутися до Макарівського районного сектору УДМС в Київській області з відповідною заявою про продовження терміну перебування на території України. Проте, позивачка не зверталась до Макарівського районного сектору УДМС в Київській області з відповідною заявою.

Щодо посилань позивачки на те, що її чоловік та діти є громадянами України не відміняє факту її перебування в громадянстві ОСОБА_4, у звязку з чим на позивачку діють положення Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Як було вже зазначено вище між державами України та ОСОБА_4 було заключено договір про безвізовий порядок вїзду на територію України, то позивачка має право перебувати не території України лише не більше ніж 90 днів протягом 180 днів.

Враховуючи вищевикладене завідувачем Макарівського РС УДМС в Київській області ОСОБА_13 було правомірно складено протокол про адміністративне правопорушення, накладено адміністративне стягнення, та затверджено рішення про примусове повернення з України іноземця або особи без громадянства від 09.08.2017 року в межах повноважень наданих законом та з урахуванням всіх обставин адміністративної справи, а доводи представника позивача не знаходять свого обґрунтування та спростовуються поясненнями та матеріалами справи (а.с.44-49).

Представник третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору Макарівський районний сектор Управління Державної міграційної служби України у Київській області, будучи належним чином повідомленим про час, місце розгляду справи належним чином, до суду не з?явився, пояснень не надав.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно паспорту №Р4157702 ОСОБА_9 є громадянкою ОСОБА_3 ОСОБА_4 (а.с.11).

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ПР МКО №081448, в с. Бишів по вул. Кірова, 09.08.2017 року о 14.30 годині виявлено громадянку ОСОБА_4 ОСОБА_14, яка проживала в Україні понад дозволений 90 денний термін перебування, чим порушила ст..9 Закону України «Про правовий статус іноземця та ОБГ», за що відповідальність передбачена ч.1 ст.203 КУпАП (а.с.16).

Відповідно постанови про накладення адміністративного стягнення серії ПР МКО №081448, встановлено, що 09.08.2017 о 14.30 в с.Бишів по вул.Кірова виявлено гр.ОСОБА_15 ОСОБА_14, яка проживає в України понад дозволений 90-денний термін (вїхала в 2013 році), у звязку з чим на ОСОБА_14 накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510.00 гривень за ч.1 ст.203 КУпАП (а.с.17).

Згідно рішенню про примусове повернення з України іноземця або особи без громадянства від 09.08.2017 року, вирішено ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_2, примусово повернути за межі України та зобов?язано покинути територію України у термін до 09.09.2017 року. Вказане рішення підписане ОСОБА_9, проте графа «Перекладач: підпис, ПІП» порожня (а.с.18).

Відповідно квитанції №207 ГУ Ощадбанку по м. Києву та області від 09.08.2017 року, ОСОБА_5 сплатив на рахунок ГУ ДКСУ у Київській області 510.00 гривень (а.с.19).

Згідно договору купівлі-продажу від 28.09.1999 року серії АВВ №013926, ОСОБА_16 придбав житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться в селі Бишів Макарівського району Київської області, по вулиці 40 років Жовтня під №9, (а.с.20).

Відповідно довідки RV-271/т від 22.10.2009 року, виданої Посольством Азербайджанської ОСОБА_3 в Україні, Гадирли ОСОБА_2 (мовою оригіналу) в Азербайджанській ОСОБА_3 в шлюбі не перебуває (а.с.23).

Відповідно свідоцтву про шлюб серії І-ОК №093794, виданого 26.01.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Макарівського районного управління юстиції Київської області, ОСОБА_5 та Гадірлі ОСОБА_2, зареєстрували шлюб 26.01.2010 року. Після одруження прізвище чоловіка ОСОБА_5, дружини ОСОБА_5 (а.с.24).

Згідно свідоцтву про народження серії І-ОК №150191, виданого 09.02.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Макарівського районного управління юстиції Київської області, ОСОБА_7 народилася 20.10.2009 року, її батьками вказані: ОСОБА_5 та ОСОБА_9 (а.с.25).

Відповідно довідки VА-360/т від 12.08.2010 року, виданої Посольством Азербайджанської ОСОБА_3 в Україні, Гадирли (Эдиярова) ОСОБА_2 (мовою оригіналу), не отримувала допомогу для дочки в Азербайджанській ОСОБА_3 (а.с.27).

Згідно довідки №17/3-54-8491 про реєстрацію особи громадянином України, ОСОБА_17 набула громадянства України на підставі ст..7 Закону України «Про громадянство України», зазначена особа є громадянином України з 24.12.2010 року (а.с.31).

Відповідно довідки №1431 від 20.10.2010 року, виданої виконкомом Бишівської сільської ради, Гадірлі ОСОБА_2 в с. Бишів Макарівського району Київської області по вул. 40 років Жовтня, 9, проживає з 28.02.2010 року без реєстрації (а.с.32).

В матеріалах справи міститься заява ОСОБА_16, посвідчена приватним нотаріусом Макарівського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_18, згідно якої останній дає згоду на реєстрацію та проживання громадянки ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_9 на належній йому житловій площі за адресою: Київська область, Макарівський район, с. Бишів, вул. 40 років Жовтня, 9, (а.с.33).

В матеріалах справи також міститься заява ОСОБА_16, посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8, згідно якої останній надає згоду на тимчасовий виїзд за кордон до країни ОСОБА_4 малолітній доньці ОСОБА_7 в супроводі його дружини ОСОБА_9 (а.с.34).

Відповідно довідки №338 від 07.11.2016 року, виданої Бишівською сільською радою Макарівського району Київської області, ОСОБА_5, який зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_3, являється членом особистого селянського господарства на підставі погосподарської книги №9 особовий рахунок 01-0813-1 (а.с.35).

При вирішенні спору суд керується вимогами ст.203 КУпАП, якою передбачено, що порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився, або працевлаштування без відповідного дозволу на це, якщо необхідність такого дозволу передбачено законодавством України, або недодержання встановленого порядку пересування і зміни місця проживання, або ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання або працевлаштування після в'їзду в Україну у визначений строк, а так само порушення правил транзитного проїзду через територію України, крім порушень, передбачених частиною другою цієї статті, - тягнуть за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно вимог ч.3 ст.3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства зобов'язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Згідно вимог ч.1 ст.9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства в'їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України.

Відповідно вимог ч.1 ст.26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» встановлено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Отже, іноземець або особа без громадянства підлягає примусовому поверненню в країну походження за рішенням уповноваженого на це органу виключно за умови наявності у їх діях ознак порушення законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або якщо вони суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України.

Згідно вимог п.1.7 Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затверджених наказом МВС України, Адміністрації ДПС України, СБ України від 23.04.2012 року №353/271/150, примусове повернення передбачає виїзд іноземця з України за рішенням територіальних органів, територіальних підрозділів ДМС, органів охорони державного кордону (стосовно іноземців, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), органів СБУ з подальшим повідомленням протягом 24 годин про підстави прийняття такого рішення прокурора з оформленням відповідних документів, доведенням до іноземця зобов'язання про його добровільний виїзд з України, у визначений у рішенні строк та здійсненням подальшого контролю за виконанням іноземцем цього зобов'язання.

Відповідно до 2.1 Інструкції, рішення про примусове повернення з України іноземця або особи без громадянства готується у двох примірниках посадовою особою територіального органу, територіального підрозділу ДМС, органу охорони державного кордону (стосовно іноземців, яких затримано у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) та органу СБУ і затверджується начальником (заступником начальника) відповідного органу або особою, яка виконує його обов'язки, за наявності підстав, зазначених у пункті 1.6 розділу І цієї Інструкції, з подальшим повідомленням щодо рішення про примусове повернення з України іноземця або особи без громадянства (додаток 2) протягом 24 годин прокуророві за територіальністю про підстави прийняття такого рішення.

Рішення про примусове повернення за межі України оголошується іноземцю у присутності перекладача та законного представника (на вимогу затриманого) під підпис та обліковується посадовою особою територіального органу, територіального підрозділу ДМС, органу охорони державного кордону та органу СБУ, яка уповноважена складати документи для примусового повернення, у Журналі обліку прийнятих рішень про примусове повернення та видворення з України іноземців та осіб без громадянства (додаток 6) (п.2.5 Інструкції).

У разі відсутності акредитованого в Україні дипломатичного представництва або консульської установи країни походження іноземця запити до компетентних органів відповідної країни щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС України повторно.

У разі відсутності відповіді від компетентних органів країни походження іноземця запити щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС України повторно (п. 2.7. Інструкції №353/271/150).

Згідно вимог ст.73, 74 КАС України, належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Згідно вимог ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінюючі здобуті докази суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, оскільки відповідачем не наведено суду передбачених законом підстав, необхідних для повернення позивача до країни походження, не довів, що при прийнятті оскаржуваного рішення було дотримано вимог Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затверджених наказом МВС України, Адміністрації ДПС України, СБ України від 23.04.2012 року № 353/271/150, матеріали справи не містять доказів правомірності дій та рішення відповідача.

Також суд звертає увагу на ту обставину, що в оскаржуваних протоколі, постанові про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності та рішенні про примусове повернення її з України, прізвище позивачки вказано як «Едіярова» замість правильного «Єдіярова», а також невірно вказана адреса її проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4, .замість вірної: село Бишів, вул. Гайдуківській (40-річчя Жовтня), 9.

Також суд звертає увагу на те, що при прийнятті оскаржуваного рішення про примусове повернення з України позивачки та при її ознайомленні з вказаним рішенням не був залучений перекладач.

Згідно вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право кожного обвинуваченого на переклад мовою, якою володіє особа, розглядається як невід'ємна складова права на захист (параграф 3 ст. 6 Конвенції).

Європейський Суд з прав людини має сталу практику щодо розгляду справ із дотриманням права на допомогу перекладача як однієї зі складових прав обвинуваченого на захист, у контексті дотримання права на справедливий судовий розгляд, що зафіксовано у декількох рішеннях цього Суду, зокрема: «В контексті права на справедливий судовий розгляд, гарантованого ст.6-3, підпункт (е) означає, що обвинувачений, який не розуміє мови, що використовується, або не розмовляє на ній, має право на безоплатну допомогу перекладача для письмового або усного перекладу всіх документів чи заяв по порушеній проти нього справі, що необхідні йому для розуміння того, що відбувається, та гарантувати його права» (Справа Шабельник проти України, рішення від 19.02.2009 року).

Під час прийняття оскаржуваних рішень відносно громадянки іншої держави ОСОБА_9, були порушені права останньої, зокрема, в частині відсутності перекладача та ознайомлення з іншими документами рідною мовою.

Взагалі не зрозуміло, чи були роз'яснені належним чином права позивачці, в зв'язку з чим було порушено право на захист, останньої, та отримання належної правової допомоги.

ОСОБА_9 є громадянкою ОСОБА_3 ОСОБА_4 і ймовірно не вміє писати та читати українською мовою, тому не могла фізично ознайомитись зі змістом оскаржуваних документів та не могла самостійно написати заперечення проти них та свої пояснення.

Керуючись вимогами Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затверджених наказом МВС України, Адміністрації ДПС України, СБ України від 23.04.2012 року №353/271/150, ст.72-77, 241-246, 286 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати дії працівників Управління Державної міграційної служби України у Київській області в особі Макарівського районного сектору УДМС України в Київській області, які полягають у застосуванні до ОСОБА_9 заходів адміністративної відповідальності за перебування в Україні та прийняття рішення про повернення з України ОСОБА_9, протиправними.

Скасувати постанову Макарівського РС УДМС України у Київській області серії ПН МКО №081448 від 09.08.2017 року про накладення на ОСОБА_9 адміністративного стягнення.

Визнати нечинним та скасувати рішення Макарівського РВ УДМС України у Київській області від 09.08.2017 року про примусове повернення ОСОБА_9 з України як іноземця або особи без громадянства.

Зобовязати внести відповідні зміни до стор. 31, 32 паспорту громадянки ОСОБА_3 ОСОБА_4 серії Р №4157702 ОСОБА_9 про скасування рішення від 09.08.2017 року про примусове повернення з України.

Стягнути з Управління Державної міграційної служби України у Київській області на користь ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, витрати по сплаті судового збору у розмірі 640.00 гривень.

Зобовязати Управління Державної міграційної служби України у Київській області повернути ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, сплачений штраф у розмірі 510.00 гривень, згідно квитанції №207 від 09.08.2017 року в ГУ Ощадбанку по м. Києву та області.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Макарівський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення бути складений 01.04.2019 року.

Резолютивна частина судового рішення складена 26.03.2019 року.

Суддя