Справа № 240/5206/18
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2019-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/5206/18

Головуючий у 1-й інстанції: Нагірняк М.Ф.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

26 березня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Курка О. П. Совгири Д. І. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Житомирської обласної державної адміністрації на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Житомирської обласної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в листопаді 2018 року позивач - ОСОБА_2 звернулась до Житомирського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Житомирської обласної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити дії.

Рішенням Житомирської обласної державної адміністрації від 17.12.2018 року позов задоволено частково.

Не погодившись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволені позову. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне зясування всіх обставин справи що призвело до неправильного її вирішення.

14.02.2019 року відповідачем подано клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції.

Вказане клопотання задоволенню не підлягає, оскільки підстави для зупинення провадження у даній справі відсутні.

Сторони повноважних представників в судове засідання не направили, хоча повідомлялися про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. Разом з тим, відповідачем подано до суду заяву про розгляд справи без участі його представника.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_2 являється потерпілою внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 4 категорії. Вказані обставини підтверджуються копією такого посвідчення серії В-1 №313444, виданого 26.12.1993 року.

Згідно експертного висновку №10482, виданого Центральною міжвідомчою експертною комісією МОЗ та МНС України від 17.07.2018 року, у позивача встановлено наявність захворювання, пов'язаного із впливом аварії на ЧАЕС.

З 07.08.2018 року ОСОБА_2 відповідно до рішення Житомирської обласної МСЕК-1 встановлено 2 групу інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного із впливом аварії на ЧАЕС, а з 27.08.2018 року - першу групу інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного із впливом аварії на ЧАЕС.

17.08.2018 року на підставі звернення позивача, Олевська районна державна адміністрація звернулася із відповідним поданням до Житомирської обласної державної адміністрації про визначення ОСОБА_2 статусу потерпілої від аварії на ЧАЕС 1 категорії.

За результатами розгляду вказаного подання 03.10.2018 року відповідачем в особі комісії Житомирської обласної державної адміністрації зі спірних питань, щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження та статусу осіб, евакуйованих із зони відчуження в 1986 році, було прийнято рішення про зупинення розгляду подання про визначення ОСОБА_2 статусу потерпілої від аварії на ЧАЕС 1 категорії.

Вважаючи зазначені дії відповідача незаконними позивач звернулась до суду з адміністративним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої дійшов висновку, що рішення відповідача від 03.10.2018 року про зупинення розгляду подання Олевської районної державної адміністрації про визначення позивачу статусу потерпілої від аварії на ЧАЕС 1 категорії протирічить вимогам чинного законодавства.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Завданням адміністративного судочинства, згідно із частиною першою статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтерес юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначає Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 року №796-XII (надалі - Закон №796-XII).

Так, ст. 9 Закону №796-XII визначений статус осіб, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до п.п. 2,3 ч. 1 ст. 11 Закону №796-XII до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать: особи, які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або прожили за станом на 1 січня 1993 року на території зони безумовного (обов'язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, та відселені або самостійно переселилися з цих територій; особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов'язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років.

Приписами ст. 65 Закону №796-XII встановлено, що учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини першої пункту 11 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 року № 551 (далі Порядок №551), посвідчення видаються уповноваженими органами за поданням райдержадміністрацій за місцем проживання (реєстрації) особи на підставі рішень комісій з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, утворених уповноваженими органами (далі - регіональні комісії).

Згідно з частиною 5 пункту 11 Порядку №551 рішення про видачу або відмову у видачі посвідчення приймається у місячний строк з дня надходження необхідних документів до уповноважених органів.

Вказаним Порядком №551 не передбачено, що відповідач як суб'єкт владних повноважень наділений правом на зупинення розгляду подання про надання статусу особи, потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Зазначене свідчить про не виконання вимог Порядку №551, що супроводжується порушенням процедури надання статусу особи, потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Колегія суддів критично оцінює посилання відповідача на те, що оскільки на даний момент законодавством України не врегульовано питання щодо надання статусу особи, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, розгляд вказаного подання знаходиться в залежності від результатів розгляду Верховною радою України проекту Закону про внесення змін до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за №6656.

Як вірно вказано судом першої інстанції, при вирішенні питання про наявність чи відсутність підстав для надання ОСОБА_2 статусу особи, потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, підлягають врахуванню правові норми законодавчих актів, що були чинні на час встановлення позивачу групи інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного із впливом аварії на ЧАЕС, а не ті, які можливо будуть прийняті в майбутньому.

У рішенні Конституційного Суду України від 22.05.2018 року № 5-р/2018 зазначено, що положення ч. 1 ст. 22 Конституції України необхідно розуміти так, що при ухваленні нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих конституційних прав і свобод людини, якщо таке звуження призводить до порушення їх сутності. Зміст права громадян на соціальний захист, гарантований ст.46 Конституції України, узгоджується із її приписами, за якими, зокрема, людина її життя і здоров'я, честь і гідність визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (ч.1 ст.3); кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло (ст.48). На думку Конституційного Суду України, держава виходячи з існуючих фінансово-економічних можливостей має право вирішувати соціальні питання на власний розсуд. У разі значного погіршення фінансово-економічної ситуації, виникнення умов воєнного або надзвичайного стану, необхідності забезпечення національної безпеки України, модернізації системи соціального захисту тощо держава може здійснити відповідний перерозподіл своїх видатків з метою збереження справедливого балансу між інтересами особи та суспільства. Держава не може вдаватися до обмежень, що порушують сутність конституційних соціальних прав осіб.

Громадяни мають бути впевненими у своїх законних очікуваннях, а також в тому, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано. Тобто, набуте право не може бути скасоване чи звужене (правові позиції Конституційного Суду України в таких рішеннях: від 22.09.2005 року №5-рп/2005, від 29.06.2010 року №17-рп/2010, від 22.12.2010 року №23-рп/2010, від 11.10.2011 року №10-рп/2011).

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення відповідача від 03.10.2018 року про зупинення розгляду подання Олевської районної державної адміністрації про визначення ОСОБА_2 статусу потерпілої від аварії на ЧАЕС 1 категорії протирічить вимогам чинного законодавства за своєю суттю порушує право позивача на належний та своєчасний (в місячний строк) його розгляд.

Водночас, належним захистом прав позивача є зобов'язання відповідача розглянути таке подання у відповідності до вимог Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 року №551.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини 1 статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

у задоволенні клопотання Житомирської обласної державної адміністрації про зупинення провадження у справі відмовити.

Апеляційну скаргу Житомирської обласної державної адміністрації залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4