Справа № 160/908/19
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2019-03-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 березня 2019 року Справа № 160/908/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Боженко Наталії Василівни
розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін (в письмовому провадженні) в місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Центральної районної у місті Дніпрі ради про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -
ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Центральної районної у місті Дніпрі ради (далі - відповідач), в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить:
- визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Центральної районної у місті Дніпрі ради щодо не призначення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1) щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на підставі її заяв від 22 лютого 2018 року, 17 липня 2018 року та 26 жовтня 2018 року;
- зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Центральної районної у місті Дніпрі ради здійснити призначення, нарахування та виплату ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1) щомісячної адресної допомоги відповідно до п. 3 Порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 01.10.2014 року «Про надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» на підставі заяв від 22 лютого 2018 року, 17 липня 2018 року та 26 жовтня 2018 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що є внутрішньо переміщеною особою, з жовтня 2014 року отримував адресну допомогу на покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. З лютого 2015 року виплата адресної допомоги йому припинено на підставі пункту 7 Порядку надання адресної допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 505, як працездатній не працевлаштованій особі. З 20 лютого 2018 року ОСОБА_2 працює прибиральницею службових приміщень в Автотранспортному коледжі Національного технічного університету «Дніпровська політехніка», з цього ж місяця звернулась до відповідача із заявою про призначення їй адресної допомоги, проте відповідач відмовив в цьому посилаючись на постанову Кабінету Міністрів України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» № 505. 17 липня 2018 року та 26 жовтня 2018 року ОСОБА_2 також зверталась до відповідача з заявами щодо призначення адресної допомоги, однак листами від 11.09.2018 року та 30.11.2018 року управлінням було відмовлено ОСОБА_2 у призначенні адресної допомоги на тих самих підставах. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними та такими, що порушують його конституційні гарантії, права і свободи.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2019 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд останньої за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
01 березня 2019 року на адресу суду від представника відповідача надійшов письмовий відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, оскільки через невиконання позивачем вимог п. 7 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 505, з лютого 2015 року позивачу УПСЗН Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради була припинена виплата щомісячної адресної допомоги. У лютому 2018 року позивач звернувся до УПСЗН Центральної районної у місті Дніпрі ради з повторним зверненням щодо призначення допомоги та на підставі п. 7 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 505, позивач втратив право на призначення адресної допомоги.
11 березня 2019 року на адресу суду від позивача надійшла письмова відповідь на відзив, в якій підтримано аналогічну правову позицію викладену у позовній заяві.
Згідно положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 є внутрішньо переміщеною особою, яка була вимушена покинути своє постійне місце проживання у Новий Світ Старобешівського району Донецької області та у зв'язку із проведенням антитерористичної операції перемістилась з тимчасово окупованої території до Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпра.
Управлінням соціального захисту населення Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 509 від 01.10.2014 року «Про облік внутрішньо переміщених осіб», ОСОБА_2 була взята на облік внутрішньо переміщених осіб, зареєструвавши своє місце перебування в Амур-Нижньодніпровському районі міста Дніпра.
Встановлено, що ОСОБА_2 отримувала щомісячну адресну допомогу у періоди з жовтня 2014 року по грудень 2014 року в розмірі 442,00 грн та з грудня 2014 року по лютий 2015 року в розмірі 221,00 грн.
З лютого 2015 року виплата адресної допомоги позивачу припинена на підставі пункту 7 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 505, як працездатній особі, яка не працює.
Згідно довідки Автотранспортного коледжу Державного вищого навчального закладу «Національний гірничий університет» від 22.02.2018 року № 13 позивач з 20.02.2018 року по теперішній час працює прибиральником службових приміщень.
22 лютого 2018 року ОСОБА_2 звернулась до Управління праці та соціального захисту населення Центральної районної у місті Дніпрі ради із заявою для призначення їй щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі оплату житлово-комунальних послуг.
Повідомленням про відмову в призначенні допомоги Управління праці та соціального захисту населення Центральної районної у місті Дніпрі ради від 15.05.2018 року повідомлено позивача про відсутність правових підстав для призначення йому щомісячної адресної допомоги відповідно до Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, від 01.10.2014 року № 505, з огляду на те, що ОСОБА_2 не працевлаштувалась протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги, її розмір для працездатних членів сім'ї на наступні два місяці було зменшено на 50 відсотків, а на наступний період - припинено.
17 липня 2018 року ОСОБА_2 повторно звернулась до Управління праці та соціального захисту населення Центральної районної у місті Дніпрі ради із заявою для призначення їй щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі оплату житлово-комунальних послуг.
11 вересня 2018 року відповідач відмовив ОСОБА_2 у призначенні щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі оплату житлово-комунальних послуг, з огляду на те, що ОСОБА_2 не працевлаштувалась протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги відповідно до п. 7 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, від 01.10.2014 року № 505, згідно повідомлення про відмову в призначенні допомоги вих.№5108 від 11.09.2018 року.
26 жовтня 2018 року ОСОБА_2 звернулась до відповідача з новою заявою щодо призначення державної допомоги у вигляді адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за новим місцем проживання.
Повідомленням про відмову в призначенні допомоги № 6235 від 30.11.2018 року відповідач повідомив ОСОБА_2 про відсутність правових підстав для призначення їй щомісячної адресної допомоги відповідно до п.п. 3, 7 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, від 01.10.2014 року № 505.
Не погоджуючись із такими рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 505 затверджено Порядок надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі - Порядок № 505).
Згідно пункту 2 цього Порядку грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.
Пунктом 3 Порядку № 505, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, грошова допомога внутрішньо переміщеним особам призначається на сім'ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди у довільній формі про виплату йому грошової допомоги від інших членів сім'ї у таких розмірах: для осіб, які отримують пенсію, та дітей - 1000 гривень на одну особу (члена сім'ї); для осіб з інвалідністю I групи та дітей з інвалідністю - 130 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; для осіб з інвалідністю II групи - 115 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; для осіб з інвалідністю III групи - прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність; для працездатних осіб - 442 гривні на одну особу (члена сім'ї).
Загальний розмір допомоги на сім'ю розраховується як сума розмірів допомоги на кожного члена сім'ї та не може перевищувати 3000 гривень, для сім'ї, до складу якої входять особи з інвалідністю або діти з інвалідністю, - 3400 гривень, для багатодітної сім'ї - 5000 гривень.
Якщо у складі сім'ї, якій призначено грошову допомогу, відбулися зміни, розмір грошової допомоги перераховується з місяця, наступного за місяцем виникнення таких змін, за заявою уповноваженого представника сім'ї або інформацією, поданою компетентним органом.
Для призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк уповноважений представник сім'ї подає до уповноваженого органу або установи уповноваженого банку (у випадку, передбаченому пунктом 5 цього Порядку) заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, а також пред'являє довідки про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб усіх членів сім'ї.
Особам працездатного віку, яким виплату грошової допомоги було припинено відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога не призначається.
Пунктом 7 цього Порядку передбачено, що якщо у складі сім'ї, якій призначено грошову допомогу, є особи працездатного віку (крім громадян, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку; громадян, які доглядають за дітьми, що потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більш як до досягнення ними шестирічного віку; громадян, які мають трьох і більше дітей віком до 16 років і доглядають за ними; громадян, які доглядають за особами з інвалідністю I групи або та дітьми з інвалідністю віком до 18 років, або особами з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, або особами, які досягли 80-річного віку; а також фізичних осіб, які надають соціальні послуги, та студентів денної форми навчання), які не працевлаштувалися, в тому числі за сприянням державної служби зайнятості, або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють, протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги, її розмір для працездатних членів сім'ї на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період - припиняється.
Особи працездатного віку, яким призначено грошову допомогу, зобов'язані інформувати у триденний строк уповноважений орган про факт працевлаштування або перебування на обліку як безробітних.
Відповідно до пункту 12 Порядку № 505 виплата грошової допомоги припиняється з наступного місяця у разі: подання уповноваженим представником сім'ї заяви про припинення виплати грошової допомоги; надання інформації державної служби зайнятості про те, що працездатні члени сім'ї протягом двох місяців не працевлаштувалися за сприянням державної служби зайнятості або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють; зняття з обліку внутрішньо переміщеної особи; виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги.
Виплата грошової допомоги може бути поновлена, якщо протягом місяця з місяця припинення її виплати уповноважений представник сім'ї повідомив уповноваженому органу про зміну обставин, які вплинули на припинення виплати грошової допомоги.
Таким чином, відповідно до положень пунктів 2 - 7, 12 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг від 01.10.2014 року № 505 грошова допомога не призначається тільки тим особам, які продовжують перебувати у статусі непрацевлаштованої (безробітної) особи, а у разі якщо така особа працевлаштувалась і її статус не суперечить зазначеним вище пунктам Порядку, то вона знову набуває право на призначення щомісячної адресної допомоги.
Крім того, слід зазначити, що постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 505 не встановлено жодного обмеження особи звернутися після працевлаштування з новою заявою про призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.
Також, суд зазначає, що заяву про призначення спірної допомоги позивачем подано після закінчення періоду, на який таку допомогу було призначено перший раз, з часу припинення виплати позивачу спірної допомоги минуло більш ніж три роки, тому передбачені Порядком № 505 підстави для відмови у призначенні допомоги відсутні.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 11 липня 2018 року у справі № 227/2259/17 та від 22 серпня 2018 року у справі № 227/788/17.
Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить із правил частин першої та п'ятою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких: при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа; якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ухвали суду від 01 лютого 2019 року, доказів понесення судових витрат не надано, відтак судові витрати присудженню не підлягають.
Згідно з ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Центральної районної у місті Дніпрі ради про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.
Визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Центральної районної у місті Дніпрі ради щодо не призначення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1) щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на підставі її заяв від 22 лютого 2018 року, 17 липня 2018 року та 26 жовтня 2018 року.
Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Центральної районної у місті Дніпрі ради здійснити призначення, нарахування та виплату ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1) щомісячної адресної допомоги відповідно до п. 3 Порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 01.10.2014 року «Про надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» на підставі заяв від 22 лютого 2018 року, 17 липня 2018 року та 26 жовтня 2018 року.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 29 березня 2019 року.

Суддя Н.В. Боженко