Справа № 826/3765/18
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2019-03-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

29 березня 2019 року № 826/3765/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Амельохіна В.В. розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в м. Києві
провизнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії,

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулась з позовом до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі по тексту - відповідач) про:

- визнання протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу (№1393/09/П-2035 від 19.01.2018р.) у поновленні виплати раніше призначеної пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» за період з 1 червня 2015 року по 8 вересня 2016 року;

- зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу призначену раніше пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» за період з 1 червня 2015 року по 8 вересня 2016 року.

Ухвалою суду від 13 березня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 28 вересня 2018 року позовну заяву залишено без розгляду на підставі п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2018 року скасовано ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 вересня 2018 року, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 грудня 2018 року справу прийнято до розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 лютого 2019 року допущено заміну відповідача його правонаступником - Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач з 2008 року перебуває на обліку в Управлінні ПФУ у Деснянському районі м. Києва та отримує пенсію, відповідно до Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». 26 грудня 2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про поновлення виплати пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» за період з 01.06.2015р. по 08.09.2016р., оскільки на той час він працював на посаді судді Апеляційного суду міста Києва. З 1 квітня 2015 року відповідачем припинено виплату пенсії у зв'язку з тим, що після призначення позивачу пенсії за віком він продовжує працювати на посаді судді Апеляційного суду міста Києва, а Законом України від 2 березня 2015 року №213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, були внесені зміни в статтю 47 Закону від 9 липня 2003 року № 1058-ІV і згідно цих змін, тимчасово, у період з 1 квітня по 31 грудня 2015 року, у період роботи особи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених, зокрема, Законом України «Про судоустрій і статус суддів» пенсії, призначені відповідно до цього Закону, тобто від 9 липня 2003 року №1058-IV, не виплачуються. Листом від 19.01.2018р. №1393/09П-2035 Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в місті Києві відмовило позивачу у поновленні виплаті пенсії з 01.06.2015р. по 08.09.2016р.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 з 2008 року перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у Деснянському районі м. Києва та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

До 01 квітня 2015 року позивач отримував пенсію згідно Закону України «Про державну службу».

З 08 вересня 2016 року ОСОБА_1 є суддею у відставці, відповідно до постанови Верховної Ради України від 08.09.2016р. №1513-VІІІ та отримує щомісячне довічне грошове утримання.

19 грудня 2017 року ОСОБА_1 звернулась з заявою до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про виплату призначеної раніше пенсії у зв'язку із досягненням пенсійного віку відповідно до Закону України «Про державну службу» за період з 01.06.2015р. по 08.09.2016р.

Листом від 19.01.2018р. №1393/09П-2035 Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в місті Києві відмовило позивачу у поновленні виплаті пенсії з 01.06.2015р. по 08.09.2016р., оскільки виплата пенсій працюючим суддям призупинена з 01 квітня 2015 року у зв'язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VIII.

Вважаючи протиправними дії відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

З 01 квітня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», яким внесено зміни до статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», зокрема визначено, що тимчасово, у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється. З 01 січня 2016 року пенсії виплачуються без урахування одержуваної заробітної плати (доходу) або пенсійних виплат з накопичувальної системи пенсійного страхування чи пенсійних виплат із системи недержавного пенсійного забезпечення.

Аналогічні зміни внесено до ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII від 16 грудня 1993 року та ст.141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року.

Пунктом 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» передбачено, що порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Пунктом 4 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VIII покладено обов'язок на Кабінет Міністрів України у тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом: підготувати та подати до 01 травня 2015 року на розгляд Верховної Ради України проект закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних (крім пенсій військовослужбовців і наукових працівників), на загальних підставах; забезпечити прийняття нормативно-правових актів, необхідних для реалізації цього Закону; забезпечити приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом.

Згідно з п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VIII у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Враховуючи те, що Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» не скасовано, його положення не визнано неконституційними, а до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, прийнято не було, то, відповідно, з вказаної дати скасовано норми пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (довічне грошове утримання) призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Крім того, в подальшому до вказаних Законів вносилися зміни, відповідно до яких було продовжено особливий порядок виплати пенсії працюючим пенсіонерам.

Так, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №911-VIII від 24.12.2015 (далі - Закон № 911-VIII) до абзаців 2 та 3 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 відповідно до яких тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії /щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

Відповідно до п. 1 Прикінцевих положень Закону № 911-VIII цей Закон набирає чинності з 01 січня 2016 року.

Таким чином, з 01 січня 2016 року особам, які працюють на посадах та на умовах, передбачених, зокрема Законом України «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що з 1 червня 2015 року особи, яким пенсії (довічне грошове утримання) призначаються, зокрема, згідно з Законом України «Про судоустрій і статус суддів», втратили право на пенсійне забезпечення відповідно до вказаного Закону, то з цієї дати їм повинна бути відновлена виплата пенсії за віком, призначена відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, відповідач повинен був поновити виплату пенсії за віком позивачу, починаючи з 01 червня 2015 року по 31 грудня 2015 року.

В частині відмови позивачу у поновленні виплати пенсії з 01 січня 2016 року по 08 вересня 2016 року відповідач діяв правомірно.

Аналогічна правова позиція також викладена в постанові Верховного Суду від 27.03.2018р. у справі №695/831/16-а.

Таким чином позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Щодо адміністративного строку на звернення до суду, то слід зазначити наступне.

Статтею 120 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з висновком Верховного Суду України, що викладений у постанові від 01 березня 2016 року у справі № 161/20170/14-а, спори у справах, пов'язаних з пенсійними виплатами, мають розглядатися у межах звернення до адміністративного суду, тобто в межах шестимісячного строку.

Таким чином, позовні вимоги про визнання протиправними дій щодо припинення виплати пенсії за період з 01 червня 2015 року по 08 вересня 2016 року могли бути заявлені у межах шестимісячного строку, а про порушення свого права на отримання пенсії позивач повинна була дізнатися з моменту припинення відповідних виплат.

Разом з тим, у межах даної справи ОСОБА_1 оскаржує відмову органу Пенсійного фонду у відновленні виплати пенсії, а не дії щодо припинення її виплати.

У такому разі, за змістом наведеної постанови Верховного Суду України, строк звернення до суду обчислюється із дати отримання листа територіального органу Пенсійного фонду України.

Лист Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві оформлений 19.01.2018р., а з позовом позивач звернувся до суду 05.03.2018р., тобто у межах строку, встановленого ч. 2 ст. 122 КАС України.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України суд присуджує на користь позивача здійснені ним документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 352,40грн. з бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ) щодо відмови ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) у поновлені виплати раніше призначеної пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» за період з 01 червня 2015 року по 31 грудня 2015 року.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) призначену раніше пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» за період з 01 червня 2015 року по 31 грудня 2015 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Присудити з бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) понесені нею витрати по сплаті судового збору у розмірі 352,40грн.

Рішення суду, відповідно до ч. 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону № 2147-VIII, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.В. Амельохін