Справа № 160/9651/18
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2019-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Горбалінського В.В.
22 березня 2019 року Справа №160/9651/18
Із висновками колегії суддів не погоджуюсь та відповідно до статті 34 Кодексу адміністративного судочинства України висловлюю окрему думку.
1. 19.12.2018 року ПрАТ «СК «Інгосстрах» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із вказаною позовною заявою.
2. В позовній заяві позивач зазначив, що ПрАТ «Страхова компанія «Інгосстрах» ані Національним банком України ані АТ КБ «Приватбанк» рішення № 105 не вручалося та про прийняте рішення не повідомлялося. ПрАТ «СК «Інгосстрах» дізналося про прийняття Національним банком України рішення № 105 лише 18.12.2018 року, таким чином звертається до адміністративного суду з цим позовом в межах строку, встановленого частиною 2 ст. 122 КАС України».
3. 21.01.2019 року Національний банк України подав до суду клопотання про залишення позовної заяви без розгляду на підставі ст. 123 КАС України, оскільки вказаний позов подано з пропуском встановленого ст. 122 КАС України строку.
4. Національний банк України обґрунтував своє клопотання тим, що позивач дізнався про оспорюване рішення з ухвали Печерського районного суду м. Києва від 20.09.2017 року, якою накладено арешт на майно ПрАТ «СК «Інгосстрах». Позивач вказану ухвалу оскаржив і 13.12.2017 року апеляційний судом м. Києва відхилив апеляційну скаргу, ухвалу залишив без змін. Таким чином, у період 20.09.2017 року і до моменту ознайомлення зі змістом ували, але у будь-якому разі не пізніше 13.12.2017 року ПрАТ «СК «Інгосстрах» достовірно стало відомо про факт прийняття Комісією Національного банку України рішення № 105 від 13.12.2016 року.
5. 19.02.2019 року АТ «КБ «Приватбанк» надав суду клопотання про залишення адміністративного позову ПрАТ «СК «Інгосстрах» без розгляду з тих самих підстав, що зазначені в клопотанні Національного банку України.
6. Відповідно до статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
7. Таким чином, вирішальним для правильного визначення початку перебігу строку звернення до суду є встановлення судом дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
8. Здійснивши аналіз ухвали Печерського районного суду м. Києва від 20.09.2017 року вбачається, що вказана ухвала містить фразу «При цьому, відповідно до витягу із повідомлення про рішення Національного банку України № 105 від 13.12.2016 року встановлено, що ПрАТ «Страхова компанія «Інгосстрах», ТОВ «Новофарм» визначено як пов'язані з ПАТ КБ «Приватбанк» особи», з якої неможливо встановити зміст документа, підстави його прийняття, ступінь впливу на права та інтереси позивача, а також причинно-наслідковий зв'язок з порушеними правами товариства.
9. Так само не є можливим свідчити про обізнаність ПрАТ «СК «Інгосстрах» про зміст оспорюваного рішення і факт подання товариством апеляційної скарги на ухвалу Печерського районного суду від 20.09.2017 року. Представник позивача наголосив, що з матеріалами, які покладені в основу ухвали суду, позивач ознайомлений не був, ухвалу було оскаржено лише з мотивів невідповідності її вимогам Кримінального процесуального кодексу України. Вказані твердження не були спростовані, ані представниками Національного банку України, АТ «КБ «Приватбанк», ані матеріалами адміністративної справи.
Суду не було надано доказів наявності в матеріалах Печерського районного суду м. Києва рішення Національного банку України № 105 від 13.12.2016 року, а також доказів ознайомлення представників ПрАТ «СК «Інгосстрах» з матеріалами Печерського районного суду м. Києва.
10. Таким чином, матеріалами справи та представниками відповідача та третьої особи не спростовано твердження позивача, що початком перебігу строку звернення до суду є 18.12.2018 року.
11. В судовому засіданні було встановлено, що Національним банком України та АТ «КБ «Приватбанк» рішення Національного банку України № 105 від 13.12.2016 року не було надіслано ПрАТ «СК «Інгосстрах». Представники відповідача та третьої особи зазначили, що Положення, затверджене постановою Правління НБУ № 315, не покладає обов'язок на НБУ або банк повідомляти особу про те, що її визнали пов'язаною з банком.
12. Дійсно Положення про визначення пов'язаних із банком осіб, затверджене постановою Правління НБУ № 315, в редакції, що діяла на момент винесення оспорюваного рішення, не містила положень про необхідність повідомлення особу, яку було визнано пов'язаною з банком, про прийняте відповідне рішення або направляти його.
13. Водночас, суд звертає увагу, що вказане положення прийнято відповідно до ст. 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність», яка передбачає, що особа, визначена рішенням Національного банку України пов'язаною з банком особою, чи такий банк можуть оскаржити в установленому законом порядку рішення Національного банку України про визначення особи пов'язаною з банком особою, а в разі притягнення такої особи до передбаченої законом відповідальності - оспорити підстави рішення Національного банку України про її визначення пов'язаною з банком особою.
14. Положення статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність» безпосередньо кореспондуються з приписами статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки неможливо особі реалізувати своє право на оскарження рішення НБУ або підстави прийняття такого рішення НБУ без безпосереднього отримання вказаного рішення зацікавленою особою.
15. Крім того, в судовому засіданні представником позивача було наголошено про відсутність підстав вважати пропущеним строк звернення до суду із вказаним позовом, проте якщо суд дійде висновку про пропуск такого строку, то просить суд надати позивачу час для підготовки заяви про поновлення пропущеного строку та обґрунтування такого клопотання.
16. Частиною 3 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
17. Так як представник позивача заявив до суду клопотання про надання йому часу для підготовки заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, то залишення позовної заяви без розгляду у зв'язку із пропуском строку звернення до суду без надання позивачу можливості поновити вказаний строк призвело до порушення права особи на розгляд її справи в суді та штучного звуження прав, встановлених статтею 123 Кодексу адміністративного судочинства України.
18. Таким чином, враховуючи викладене вище, вважаю, що колегія суддів дійшла передчасного висновку щодо наявності підстав для залишення без розгляду позовної заяви ПрАТ «СК «Інгосстрах» до Національного банку України, третя особа АТ «КБ «Приватбанк», про визнання протиправним і скасування рішення № 105 від 13.12.2016 року, у зв'язку із пропуском строку звернення до суду.
Повний текст окремої думки складений 27 березня 2019 року.
Суддя В.В. Горбалінський