Справа № 159/6682/18
Суддя: Панасюк С. Л.
Дата ухвалення: 2019-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2019 рокум. КовельСправа № 159/6682/18

Провадження № 2-а/159/14/19

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Панасюка С.Л.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти м. Ковель УПП у Волинській області ДПП ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 16.12.2018,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до поліцейського роти м. Ковель УПП у Волинській області ДПП ОСОБА_2 про скасування постанови від 16.12.2018 року у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі. Як вбачається з вказаної постанови, суть правопорушення полягає в тому, що ОСОБА_1 16.12.2018 року, о 14 год. 34 хв., керуючи автомобілем марки «Фольксваген, номерний знак JU0895, здійснюючи поворот ліворуч з вул. Драй Хмари на вул. Брестську, не увімкнув світловий покажчик повороту, чим порушив вимоги п.2.9 «б» ПДР України, керував транспортним засобом будучи не пристебнутим ременем безпеки, чим порушив вимогу п. 2.3 «в» ПДР України, та під час зупинки транспортного засобу на вимогу поліцейського не увімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив п.9.9 «б» ПДР України. Позивач вважає оскаржувану постанову незаконною, оскільки інспектором поліції неправомірно притягнуто його до адміністративної відповідальності. На момент винесення відповідачем оскаржуваної постанови відсутні будь-які докази вчинення ним правопорушення, оскільки покажчик повороту він вмикав, як він так і пасажир були пристебнутими ременем безпеки. Зазначає, що відповідач порушив його права як особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, у звязку з чим просив скасувати постанову і закрити провадження у справі.

Відповідно до положень ст.ст. 257, 262 КАС України вказана адміністративна справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою суду від 04.01.2019 відкрито провадження у справі за цим позовом. Відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позов протягом пятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідач подав відзив на позов. У відзиві на позов відповідач позов не визнає, зазначає, що позивач порушив вимоги Правил дорожнього руху України, тому його правомірно притягнуто до відповідальності за ч. 2 ст. 122 та ч. 5 ст. 121 КУпАП та на підставі ст. 36 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Просив в задоволенні позову відмовити з мотивів його безпідставності.

Позов слід задовольнити.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач виніс постанову ВР № 027965 від 16.12.2018 року про накладення на позивача адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, та на позивача накладено штраф в сумі 425 грн.

За змістом оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 16.12.2018 о 14 год. 34 хв. в м. Ковелі, по вул. Брестська, 9, керуючи автомобілем марки «Фольксваген, номерний знак JU0895, здійснюючи поворот ліворуч з вул. Драй Хмари на вул. Брестську не увімкнув світловий покажчик повороту, чим порушив вимоги п.2.9 «б» ПДР України, керував транспортним засобом будучи не пристебнутий ременем безпеки, чим порушив вимогу п. 2.3 «в» ПДР України та під час зупинки транспортного засобу на вимогу поліцейського не увімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив п.9.9 «б» ПДР України, вчинивши тим самим адміністративні правопорушення, передбачені ч.2 ст. 122 та ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частина 2 ст. 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до п. 9.9 «б» ПДР України, аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі зупинки на вимогу поліцейського.

Частиною 5 ст. 121 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Судом оглянуто диск з відеозаписом подій, які відбулися 16.12.2018 року. Факт не увімкнення світлового покажчика повороту не зафіксовано цим відеозаписом взагалі. Будь-яких інших доказів вчинення позивачем цього правопорушення не надано. Як стверджує позивач, він був пристебнутий ременем безпеки, а коли на вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу зупинився, ремінь безпеки він та пасажир відстібнули. Це пояснення відповідач не спростував. Дійсно, з відеозапису видно, що поліцейський підійшов до зупиненого автомобіля не відразу, а через деякий час, достатній для того, щоб відстібнути ремені безпеки. Тобто, не доведений також факт вчинення позивачем і цього правопорушення.

Позивач дійсно не увімкнув аварійну світлову сигналізацію під час зупинки транспортного засобу на вимогу поліцейського. Це підтверджується відеозаписом.

Однак, у справі виникає ситуація, коли постанова відповідача в частині притягнення позивача до адміністративної відповідальності за світловий покажчик повороту та ремені безпеки є незаконною, а в частині аварійної світлової сигналізації є обґрунтованою.

Згідно з п.2 ч.3 ст.293 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і може, з-поміж іншого, скасувати постанову і надіслати справу на новий розгляд.

Частиною 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Суд не може скасувати постанову відповідача в частині притягнення позивача до адміністративної відповідальності за світловий покажчик повороту та ремені безпеки, залишивши постанову в силі в частині аварійної світлової сигналізації.

Відповідач призначав покарання одразу за три правопорушення, з яких порушення правил увімкнення аварійної світлової сигналізації є найменш значимим.

За обставинами, відповідач, переконавшись, що підстав для притягнення позивача до відповідальності за світловий покажчик повороту та ремені безпеки немає, міг би обмежитись щодо аварійної світлової сигналізації усним зауваженням на підставі ст.22 КпАП. У всякому випадку підстави у нього для цього були.

Відповідно до сформованої Восьмим апеляційним адміністративним судом практики місцевий суд як адміністративний не вправі сам закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення і обмежитись щодо правопорушника усним зауваженням на підставі ст.22 КпАП. В основі такої позиції лежить переконання, що тоді суд перейме на себе повноваження поліцейського, лише той може обмежуватись усним зауваженням.

Суду невідомо, як би поступив відповідач у випадку притягнення позивача до відповідальності лише за аварійну сигналізацію: закрив би він провадження на підставі ст.22 КпАП, чи ні.

Тому, беручи до уваги викладену вище позицію суду апеляційної інстанції, у суду не залишається іншого виходу, окрім того щоб скасувати постанову відповідача в цілому і направити матеріали щодо порушення правил користування аварійною сигналізацією на новий розгляд до компетентного органу чи посадової особи, з тим щоб ті могли визначитися: застосовувати ст.22 КпАП, чи ні.

Якщо так не зробити, будуть порушені права позивача, оскільки відповідач застосовував покарання за три правопорушення і призначати замість нього покарання за одне правопорушення, яке залишилось, суд не вправі.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову частково, а саме скасування оскаржуваної постанови та надіслання справи на розгляд компетентного органу у частині притягнення позивача до відповідальності за порушення вимог п. 9.9 б ПДР України (не увімкнення аварійної світлової сигналізації у разі зупинки транспортного засобу на вимогу поліцейського).

Керуючись ст.ст. 5, 6, 7, 8, 9, 19, 25, 77, 194, 211, 241, 242, 245, 246, 250, 286 КАС України, на підставі ст. ст.245, 251, 280 КУпАП, суд,

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки, зафіксоване не в автоматичному режимі від 16.12.2018 серії ВР № 027965 скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП направити на новий розгляд до УПП у Волинській області відділу організації несення служби в м. Ковелі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий:ОСОБА_3