Справа № 826/16836/17
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2019-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

01 квітня 2019 року м. Київ№ 826/16836/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючої судді Добрівської Н.А.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомФізичної особи - підприємця ОСОБА_1
доУповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Траст» Кухарева Володимира Валентиновича,
третя особаФонд гарантування вкладів фізичних осіб
провизнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування наказу, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ФОП ОСОБА_1.) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Траст» Кухарева Володимира Валентиновича (далі по тексту - відповідач, Уповноважена особа Фонду), третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі по тексту - третя особа, Фонд), в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просила:

- визнати протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Траст» Кухарева Володимира Валентиновича щодо визнання нікчемним договору про надання послуг у сфері інформатизації №06-03/16 від 01 березня 2016 року, укладеного між Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Банк «Траст»;

- визнати протиправним та скасувати наказ Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Траст» Кухарева Володимира Валентиновича від 15 червня 2017 року №143-ЛТ в частині визнання нікчемним договору про надання послуг у сфері інформатизації №06-03/16 від 01 березня 2016 року, укладеного між Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Банк «Траст».

В обґрунтування позовних вимог позивач послалась на те, що 01 березня 2016 року між нею та ПАТ «Банк «Траст» укладено договір №06-03/16 про надання послуг у сфері інформатизації, на виконання умов якого між сторонами договору були підписані акти наданих послуг від 08 квітня 2016 року, від 26 квітня 2016 року, від 25 травня 2016 року, від 13 липня 2016 року, відповідно до яких сторони договору підтвердили надання послуг у сфері інформатизації та відсутність претензій та зауважень щодо їх якості та відповідності умовам договору.

При цьому, як вказує позивач у своїй позовній заяві, останньою від відповідача отримано повідомлення №1481 від 15 червня 2017 року про визнання вказаного вище договору нікчемним з тих підстав, що послуги, надані Банку ФОП ОСОБА_1 не можуть бути ідентифіковані, оскільки у банку немає жодних доказів їх ймовірного існування на момент здійснення оплати у сумі 710400,00 грн, а також з підстав, що ПАТ «Банк «Траст» та ФОП ОСОБА_1 є пов'язаними особами.

Позивач не погоджується з такими діями відповідача та прийнятим останнім рішення про визнання правочину нікчемним, з тих підстав, що, на думку позивача, перевірка правочинів щодо наявності підстав для визнання їх нікчемними згідно з частиною 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» мала відбуватись виключно у період тимчасової адміністрації банку, тобто, з 06 грудня 2016 року по 30 грудня 2016 року, Акт перевірки правочинів повинен був бути складений не пізніше 29 грудня 2016 року, а відповідач мав підписати відповідний розпорядчий документ не пізніше 03 січня 2017 року та повідомити про це позивача 04 січня 2017.

Проте, як зазначає позивач, повідомлення про нікчемність правочину відповідач 1 підписав 15 червня 2017 року, також відповідачем 1 до вказаного повідомлення не додано відповідного наказу про визнання нікчемним договору, а також не було зроблено жодного посилання на такий наказ у повідомленні.

Вважаючи, що відповідачем при прийнятті розпорядчого документу (наказу) порушено Порядок виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, позивач звернулась до адміністративного суду з відповідною позовною заявою.

В подальшому, позивачем подано до суду додаткові письмові пояснення до позовної заяви, в яких остання послалась на те, що відповідачем необґрунтовано та не доведено наявності правових підстав для застосування до договору №06-03/16 пункту 8 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Крім того, позивач наголосила на тому, що ФОП ОСОБА_1 та ПАТ «Банк «Траст» не є пов'язаними особами, жодних повідомлень про внесення ФОП ОСОБА_1 до такого переліку позивач не отримувала.

Також, за твердженнями позивача, відповідач не підтвердив документально та жодним чином не обґрунтував свої висновки про те, що протягом 2016 року основними контрагентами ФОП ОСОБА_1 були ТОВ «ІЗІ СОФТ» та ТОВ «АВК «Конфекшінері».

В той же час, позивач зазначила, що укладений між нею та Банком договір відповідає вимогам законодавства України та містить усі істотні умови договору про надання послуг, а відповідачем не доведено іншого.

Також, позивачем надано пояснення на підтвердження фактичного надання послуг за договором, а тому, наказ №143-ЛТ від 15 червня 2017 року в частині визнання договору про надання послуг у сфері інформатизації від 01 березня 2016 року №06-03/16 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

У додаткових письмових поясненнях щодо підсудності спору адміністративному суду позивач зазначила, що оскільки Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є державною спеціалізованою установою, яка виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, а уповноважена особа Фонду виконує від імені Фонду делеговані останнім повноваження щодо ліквідації банку та гарантування вкладів фізичних осіб, тому, на думку позивача, спори, які виникають у цих правовідносинах, є публічно - правовими та підлягають вирішенню за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог представник відповідача у відзиві на позовну заяву послався на те, що відповідно до рішення Правління Національного банку України від 29 грудня 2016 року №559-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Траст», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 30 грудня 2016 року №3085 «Про початок процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк «Траст» та делегування повноважень ліквідатора» призначено Уповноважену особу Фонду та делеговано повноваження ліквідатора Банку Кухареву В.В.

На підставі наказів Уповноваженої особи Фонду від 16 грудня 2016 року та від 06 лютого 2017 року у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Траст» утворено комісію з перевірки договорів на виявлення ознак нікчемності.

За результатами перевірки комісією виявлено ознаки нікчемності договору про надання послуг у сфері інформатизації №06-03/16 від 01 березня 2016 року, укладеного між Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Банк «Траст», про що на адресу позивача 15 червня 2017 року направлено відповідне повідомлення про визнання договору нікчемним.

За твердженнями представника відповідача, ФОП ОСОБА_1 та ПАТ «Банк «Траст» є пов'язаними особами, оскільки протягом 2016 року основними контрагентами ФОП ОСОБА_1 були ТОВ «ІЗІ СОФТ» та ТОВ «АВК «Конфекшенері», які, в свою чергу, є пов'язаними з ПАТ «Банк «Траст» особами та містяться в офіційному поданому до Національного банку України переліку осіб, пов'язаних з ПАТ «ПриватБанк». Пов'язаність позивача та ПАТ «Банк «Траст» визначена згідно з Положенням про визначення пов'язаних з банком осіб, затвердженого постановою Національного банку України №315 від 12 травня 2015 року за критерієм економічної залежності.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог представник третьої особи послався на аналогічні обставини, на які посилався представник відповідача у відзиві на позовну заяву.

12 березня 2018 року на адресу Окружного адміністративного суду міста Києва надійшло клопотання відповідача про закриття провадження у справі, в обґрунтування якого відповідач послався на те, що оскільки в ПАТ «Банк «Траст» розпочато процедуру ліквідації, вказаний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

27 червня 2018 року представником відповідача через канцелярію Окружного адміністративного суду міста Києва подано клопотання про закриття провадження у справі, посилаючись при цьому на висновки Великої Палати Верховного Суду в тій частині, що не підлягають оскарженню в судовому порядку наказу неплатоспроможного банку та з тих підстав, що оскарження дій Уповноваженої особи Фонду щодо визнання правочину нікчемним не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, оскільки такі спори вирішуються за правилами господарського судочинства.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 грудня 2017 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 березня 2018 року задоволено клопотання представника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та виключено Фонд гарантування вкладів фізичних осіб з числа відповідачів у справі та залучено останнього до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 березня 2018 року у задоволенні клопотання представника Уповноваженої особи Фонду про закриття провадження у справі від 12 березня 2018 року відмовлено з підстав його необґрунтованості.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 травня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду у судовому засіданні.

В судовому засіданні 17 травня 2018 року представник позивача підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, представник відповідача не з'явився, надав суду письмову заяву з проханням розглядати справи за його відсутністю, представник третьої особи в судове засідання не з'явився, хоча і був належним чином повідомлений про дату, час та місце його проведення.

За наявності письмової заяви представника позивача та враховуючи зміст відповідного клопотання представника відповідача, а також зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у відповідному судовому засіданні судом, згідно з частиною 3 статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України, прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

01 березня 2016 року між Публічним акціонерним товариством «Банк «Траст» та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 укладено договір №06-03/16 про надання послуг у сфері інформатизації, відповідно до умов якого виконавець надає замовнику послуги у сфері інформатизації та обслуговування, а саме:

- консультування щодо типу та конфігурації комп'ютерних технічних засобів та використання програмного забезпечення: аналіз інформаційних потреб користувачів та пошук найоптимальніших рішень;

- обслуговування та підтримки робочого стану інформаційних, комп'ютерних систем офісної електронно-обчислювальної, вимірювальної, електронної техніки, комп'ютерного обладнання, принтерів та іншого обладнання, що є на балансі або в орендному користуванні у замовника (пункт 1.1. Договору).

Пунктом 2.1. Договору передбачено, що послуги, що були надані виконавцем замовникові за цим Договором, оплачуються замовником в залежності від обсягів наданих послуг з розрахунку 1200,00 грн за одну годину роботи виконавця, шляхом перерахування на банківський рахунок виконавця за реквізитами, вказаними у договорі, на підставі підписаного акта надання послуг.

Даний договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31 грудня 2016 року. Якщо за 30 календарних днів до закінчення терміну дії цього Договору, жодна із сторін не виявить бажання припинити його дію, договір вважається пролонгованим на той же термін та на тих же умовах (пункти 6.1. та 6.3. Договору).

На виконання вимог Договору 08 квітня 2016 року, 26 квітня 2016 року, 25 травня 2016 року, 13 липня 2016 року, між Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Банк «Траст» складені Акти приймання - передачі наданих послуг до Договору про надання послуг у сфері інформатизації №06-03/16 від 01 березня 2016 року, відповідно до яких підписаннях цих актів сторони підтверджують факт належного надання послуг виконавцем відповідно до положень Договору.

На підставі рішення Правління Національного банку України від 06 грудня 2016 року №468-рш/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «Траст» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 06 грудня 2016 року №2699 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Траст» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Згідно з даним рішенням розпочато процедуру виведення Публічного акціонерного товариства «Банк «Траст» з ринку шляхом запровадженням в ньому тимчасової адміністрації на один місяць з 07 грудня 2016 року по 06 січня 2017 року включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора Публічного акціонерного товариства Банк «Траст», визначені статтями 37-39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кухареву Володимиру Валентинович на один місяць з 07 грудня 2016 року по 06 січня 2017 року включно (http://www.fg.gov.ua/not-paying/liquidation/185-pat-bank-trast/8054-zaprovadzheno-tymchasovu-administratsiiu-u-pat-bank-trast).

07 грудня 2016 року наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Траст» №31 створено комісію в Публічному акціонерному товаристві «Банк «Траст» з перевірки договорів (інших правочинів), укладених Публічним акціонерним товариством «Банк «Траст» за період з 07 грудня 2015 року до 07 грудня 2016 року на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та наказано здійснити таку перевірку.

Строк здійснення перевірки правочинів (договорів) на предмет нікчемності в подальшому наказами Уповноваженої особи Фонду від 27 грудня 2016 року №51, від 04 січня 2017 року №27-ЛТ, від 06 лютого 2017 року №69-ЛТ продовжено, в останнє до 20 червня 2017 року.

Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 29 грудня 2016 року №559-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства Банк «Траст» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд гарантування) прийнято рішення від 30 грудня 2016 року №3085, «Про початок процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства Банк «Траст» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк «Траст» з 30 грудня 2016 року до 29 грудня 2018 року включно, призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора Публічного акціонерного товариства «Банк «Траст», визначені, зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 521, 53 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», в тому числі з підписання всіх договорів, пов'язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банків департаменту управління активами* Кухареву Володимиру Валентиновичу строком на два роки з 30 грудня 2016 року до 29 грудня 2018 року включно.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №3098 від 30 грудня 2016 року припинено тимчасову адміністрацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Траст» та відкликано повноваження тимчасового ліквідатора Банку з 30 грудня 2016 року.

В матеріалах справи наявна копія висновку матеріалів службової перевірки щодо визнання нікчемним договору №06-03/16 від 01.02.2016 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Банк «Траст» та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 від 08 червня 2017 року, відповідно висновків якого в ході перевірки встановлено, що договір №06-03 від 01 березня 2016 року не відповідає вимогам, передбаченим в частині 5 статті 203 Цивільного кодексу України, оскільки вказаний правочин вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлені цим правочином, тим самим вказаний правочин містить ознаки фіктивного правочину. Відповідно, в діях ОСОБА_1 вбачається ознаки пособництва службовим особам ПАТ «Банк «Траст» ОСОБА_4 та кінцевим бенефіціаром банку ОСОБА_5 у розтраті грошових коштів банку в особливо великих розмірах, що кваліфікується за статтею 27, частиною 5 статті 191 КК України, а саме ОСОБА_6 за попередньою змовою з Головою правління ПАТ «Банк «Траст» здійснили розтрату грошових коштів банку шляхом укладення договору від 12/02-16 від 01 лютого 2016 року, який не мали наміру виконувати. Натомість, для створення ознак дійсності даного договору, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 підписали акт наданих послуг від 31 серпня 2016 року, після чого ОСОБА_4 розуміючи те, що ніякі послуги насправді не надавались, діючи всупереч службових обов'язків та маючи на меті лише власне збагачення, надав незаконну вказівку працівникам банку перерахувати грошові кошти в розмірі 511200,00 грн на рахунок ОСОБА_1

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що за результатами проведеної перевірки правочинів (договорів) на предмет виявлення правочинів, які містять ознаки нікчемності, комісією складено Акт перевірки Комісії з перевірки договорів від 13 червня 2017 року, відповідно до якого комісією виявлено наявність ознак нікчемності у низці правочинів (в тому числі договорів), що були здійснені між Публічним акціонерним товариством «Банк «Траст» та юридичними особами - клієнтами банку, у тому числі, договір №06-03/16 від 01 березня 2016 року, укладений з Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1

Наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Траст» Кухарева В.В. від 15 червня 2017 року №143-ЛТ договір про надання послуг у сфері інформатизації, укладений між Банком та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 визнано нікчемним.

Листом від 15 червня 2017 року №1481 Уповноваженою особою Фонду повідомлено позивача про нікчемність договору про надання послуг у сфері інформатизації від 01 березня 2016 року №06-03/16 на підставі пункту 8 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Також, у зазначеному повідомленні про нікчемність правочину міститься вимога Уповноваженої особи Фонду щодо повернення отриманих позивачем коштів в сумі 710400,00 грн.

На підставі пункту 2 частини п'ятої статті 12, частини першої статті 35, частини п'ятої статті 44, частини третьої статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 13 грудня 2018 року № 3346 про продовження строків здійснення процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк «Траст» строком на один рік з 30 грудня 2018 року до 29 грудня 2019 року включно.

Водночас, відповідно до зазначеного рішення продовжено повноваження ліквідатора Публічного акціонерного товариства «Банк «Траст» визначені Законом, зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 521, 53 Закону, в тому числі з підписання всіх договорів, пов'язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банків департаменту управління активами Кухареву Володимиру Валентиновичу строком на один рік з 30 грудня 2018 року до 29 грудня 2019 року включно. (http://www.fg.gov.ua/not-paying/liquidation/185-pat-bank-trast/40956-prodovzheno-strok-likvidatsii-pat-bank-trast).

Вважаючи дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Траст» Кухарева В.В. щодо визнання договору про надання послуг у сфері інформатизації від 01 березня 2016 року №06-03/16 протиправними, а наказ відповідача №143-ЛТ від 15 червня 2017 року в частині визнання нікчемним вказаного договору протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернулась до адміністративного суду з позовною заявою.

Виходячи зі змісту пред'явлених позовних вимог, Окружний адміністративний суд міста Києва приходить до висновку про наступне.

Так, у відповідності до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Абзацом 2 пункту 2 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у цьому Кодексі термін публічно - правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Під суб'єктом владних повноважень розуміється орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Крім того, частиною 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України визначено справи у публічно-правових спорах, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Так, згідно з пунктом 1 частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Тобто, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника.

Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин. Спір є приватноправовим також у тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

Тобто, адміністративними судами можуть розглядатися вимоги про визнання протиправними дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, проте, лише у випадку, якщо Фонд гарантування вкладів фізичних осіб здійснює у даних правовідносинах публічно-владні управлінські функції і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

При цьому, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року №4452-VI встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року № 4452-VI Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, установлених цим Законом. На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, зокрема, здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження всіх або частини активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку (пункт 8 частини 2 статті 4 цього Закону).

Наведене в сукупності свідчить про те, що основні функції Фонду мають як владний характер, зокрема щодо врегулювання правовідносин у сфері банківської діяльності, так і такі, що не містять владної складової, а спрямовані на здійснення процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків.

При цьому, суд звертає увагу, що у розумінні Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року №4452-VI неплатоспроможним є банк, щодо якого Національний банк України прийняв рішення про віднесення його до категорії неплатоспроможних у порядку, передбаченому Законом України «Про банки та банківську діяльність» від 07 грудня 2000 року №2121-III. Ліквідацією банку є процедура припинення функціонування банку як юридичної особи відповідно до законодавства (пункти 6 і 8 частини 1 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року №4452-VI).

Згідно частин 1, 3 статті 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року № 4452-VI Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, а виконавча дирекція Фонду у цей же строк призначає з числа працівників Фонду уповноважену особу Фонду (кілька уповноважених осіб Фонду), якій Фонд делегує всі або частину своїх повноважень тимчасового адміністратора. Під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання (частина 5 статті 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року №4452-VI).

Відповідно до частин 1 та 2 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року № 4452-VI з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Протягом 15 днів, але не пізніше строків, установлених Фондом, керівники банку забезпечують передачу уповноваженій особі Фонду печаток і штампів, матеріальних та інших цінностей банку, а також протягом трьох днів - передачу печаток і штампів бухгалтерської та іншої документації банку. На період тимчасової адміністрації усі структурні підрозділи, органи та посадові особи банку підпорядковуються у своїй діяльності Фонду та уповноваженій особі Фонду в межах повноважень, установлених цим Законом та делегованих Фондом, і діють у визначених Фондом/уповноваженою особою Фонду межах та порядку.

Таким чином, суд дійшов висновку, що з моменту запровадження у банку тимчасової адміністрації Фонд набуває повноваження органів управління та контролю банку з метою реалізації покладених на нього чинним законодавством функцій. При цьому банк зберігає свою правосуб'єктність юридичної особи та відповідного самостійного суб'єкта господарювання до завершення процедури його ліквідації та внесення запису про це до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Такий правовий статус Фонду, визначений Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року №4452-VI, дає підстави для висновку про те, що Фонд як юридична особа публічного права може бути суб'єктом як публічно-правових, так і приватноправових правовідносин. При цьому в приватноправових відносинах, якими є здійснення функцій органу управління банку, у якому запроваджено тимчасову адміністрацію, чи банку, який ліквідується, Фонд не здійснює функцій суб'єкта владних повноважень у розумінні статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України.

Більш того, суд звертає увагу на те, що визначений статтею 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року № 4452-VI правовий статус Фонду, відповідно до якої він є, зокрема, юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні, - не впливає на правовий статус банку, в якому запроваджено тимчасову адміністрацію або щодо якого розпочато процедуру ліквідації, оскільки Фонд розпоряджається майном такого банку від імені останнього й у межах виконання покладених на нього законодавством функцій щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку та не здійснює в цій частині жодних владних управлінських функцій.

Більш того, статтею 1 Господарського кодексу України визначено, що саме Господарський кодекс визначає основні засади господарювання в Україні і регулює господарські відносини, що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб'єктами господарювання, а також між цими суб'єктами та іншими учасниками відносин у сфері господарювання.

У відповідності до пункту 1 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Згідно із частиною 2 статті 20 Господарського кодексу України способом захисту прав і законних інтересів може бути, зокрема, визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів. Однак, цю норму слід застосовувати з урахуванням положень пункту 10 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України, яким до способів захисту віднесено визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Наведене в сукупності свідчить про те, що Банк у спірних правовідносинах не діє як суб'єкт владних повноважень і не здійснює жодних управлінських функцій щодо позивача.

У зв'язку з чим, суд вважає за необхідне зазначити, що обґрунтовуючи свої позовні вимоги, які в подальшому були уточнені позивачем без зміни підстав та предмету позову, останній фактично в судовому порядку підтверджує дійсність укладеного договору про надання послуг у сфері інформатизації №01 березня 2016 року №06-03/16, укладеного між нею та Публічним акціонерним товариством «Банк «Траст» та не погоджується з твердженнями відповідача щодо наявності в цьому договорі ознак нікчемності, передбачених пунктом 8 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»

Отже, позивач оскаржує дії та рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не як суб'єкта владних повноважень, а як органу управління банком, який здійснює заходи щодо забезпечення збереження активів банку, запобігання втрати майна та грошових коштів, тобто спір між юридичною особою та суб'єктом владних повноважень виник не у зв'язку із виконанням або невиконанням відповідачем публічно-владних управлінських функцій, а у зв'язку з незгодою позивача з вчиненими діями відповідача, в зв'язку з чим суд приходить до висновку, що спір не є публічно-правовим у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, а отже віднесений до юрисдикції господарського суду.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з частиною 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у справі «Занд проти Австрії» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

З аналізу наведених вище норм слідує, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від основного принципу господарського судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини 1 статті 6 вищезгаданої Конвенції.

У відповідності до пункту 1 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

За таких підстав та з урахуванням того, що спір між сторонами у справі виник не у зв'язку з виконанням або невиконанням Фондом гарантування вкладів фізичних осіб публічно-владних управлінських функцій та не віднесений до юрисдикції Окружного адміністративного суду міста Києва, суд приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі.

Крім того, суд вважає за необхідне роз'яснити позивачеві, що останній має право звернутися з вказаним позовом до відповідного суду господарської юрисдикції.

Також, частиною 2 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Керуючись частиною 2 статті 19, пунктом 1 частини 1 статті 238, статтями 239, 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

1. Клопотання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Траст» Кухарева Володимира Валентиновича про закриття провадження у справі від 27 червня 2018 року - задовольнити.

2. Закрити провадження в адміністративній справі № 826/16836/17 за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Траст» Кухарева Володимира Валентиновича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування наказу.

2. Роз'яснити Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 її право на звернення з вказаними позовними вимогами до відповідного суду господарської юрисдикції.

3. Роз'яснити Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1, що повторне звернення до Окружного адміністративного суду міста Києва зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

4. Повернути Фізичній особі - підприємцю (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) через відповідний орган Державної казначейської служби України судовий збір в сумі 3200 (три тисячі двісті) гривень 00 копійок, який сплачений на наступні платіжні реквізити: отримувач коштів - УДКСУ у місті Києва, код отримувача (код ЄДРПОУ) - 38004897, рахунок отримувача - 4007, код банку отримувача (МФО) - 820019 відповідно до квитанції №0.0.916028842.1 від 14 грудня 2017 року.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена повністю або частково протягом 15 днів з дня складення повного судового рішення в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст.293-297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини першої Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції згідно з Законом України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Суддя Н.А. Добрівська