Справа № 140/439/19
Суддя: Ковальчук Володимир Дмитрович
Дата ухвалення: 2019-03-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2019 року ЛуцькСправа № 140/439/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ковальчука В.Д.,

за участю секретаря судового засідання Ткачук І.І.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача 1 ОСОБА_2,

відповідача 2 ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС, головного державного інспектора ВКМВ УАМП та МТР Волинської митниці ДФС ОСОБА_3 про визнання бездіяльності, дій протиправними, скасування рішення та картки відмови, зобовязання вчинити дії та стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1, позивач) звернувся в суд з позовом до Волинської митниці ДФС (далі відповідач 1), головного державного інспектора ВКМВ УАМП та МТР Волинської митниці ДФС ОСОБА_3 (далі відповідач 2) про визнання бездіяльності Волинської митниці ДФС та головного державного інспектора ВКМВ УАМП та МТР Волинської митниці ДФС ОСОБА_3 протиправною щодо відмови у прийнятті до розрахунку митного оформлення (коригування) дійсної вартості авто VOLVO, модель ХС60, номер кузова НОМЕР_1, в сумі 9500,00 євро, визнання протиправними дій Волинської митниці ДФС та головного державного інспектора ВКМВ УАМП та МТР Волинської митниці ДФС ОСОБА_3 щодо встановлення оціночної вартості зазначеного авто в сумі 16600,00 євро, скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2019/00260 від 15.02.2019 року та рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2019/000017/2 від 15.02.2019 року, зобовязання Волинську митницю ДФС здійснити перерахування розрахунку митного оформлення (коригування) зазначеного авто відповідно до дійсної вартості в сумі в сумі 9500,00 євро та стягнення з Волинської митниці ДФС на користь ОСОБА_1 надмірно сплачених коштів за митне оформлення автомобіля VOLVO модель ХС60, номер кузова НОМЕР_1, в сумі 67862,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач придбав за кордоном автомобіль легковий марки VOLVO, модель ХС60, номер кузова НОМЕР_1, маркування двигуна D4204T5, тип двигуна: дизель, тип кузова «універсал»; колісна формула 4x2, робочий об'єм циліндрів двигуна: 1969 смі, потужність: 133 кВт, календарний рік виготовлення 2015 рік, модельний рік виготовлення 2015 рік, що був у використанні. Вказує на те, що придбав зазначений автомобіль за кордоном за суму 9500,00 євро, та ще 50 євро витратив на переїзд за межами України до пункту митного посту на території України. Позивач зазначає, що 07.02.2019 року подав на Волинську митницю ДФС пакет документів, необхідних для розмитнення вказаного авто та подав квитанцію про оплату за попереднє митне оформлення на суму 103272,00 грн. Однак працівники митниці відмовили у митному оформленні авто, посилаючись на те, що згідно їх даних вартість автомобіля значно вища та становить згідно з коригуванням 16600,00 євро. З таким коригуванням вартості автомобіля позивач не згідний, але вимушений був доплатити суму 67862,00 грн. Вважає, що за нормами митного законодавства саме митниця повинна довести, що він занизив вартість автомобіля, але працівники митниці посилались лише на каталог Швака, який є лише інструментом для приблизної оцінки і до коригування вартості не має відношення. На думку позивача в результаті протиправних дій працівників митниці по встановленню завищеної оцінки автомобіля та бездіяльності, що виразилась у неприйнятті до уваги документів, що підтверджують дійсну вартість вказаного автомобіля йому було заподіяно майнову шкоду на суму 67862,00 гривень.

На підставі вищенаведеного просить позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 01.03.2019 року відкрито провадження в даній адміністративній справі та ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачам строк для подання відзиву на позов (а.с.1).

В поданому до суду відзиві від 19.03.2019 року вх. №4095/19 (а.с.43-53) представник відповідача 1 позов не визнає та просить відмовити в його задоволенні з наступних підстав.

Вказує на те, що під час опрацювання поданих декларантом разом з митною декларацією №UA205140/2019/002456 від 07.02.2019 року документів та здійснення перевірки числового значення заявленої декларантом митної вартості товару відбулось автоматичне спрацювання профілів ризику Автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР). За результатом опрацювання згенерованих профілів ризику посадовою особою митниці здійснено відповідні митні формальності та встановлено, що «Митна вартість нижча митної вартості ідентичних товарів. Обов'язкове направлення запиту до спеціалізованого підрозділу, а також звернення до підрозділу ДФС для визначення MB за VIN - кодом YV1DZ73CDF2748637, валюта - EUR, вартість товару - 16600».

З огляду на вказане, відповідний запит щодо визначення митної вартості транспортного засобу було направлено до спеціалізованого підрозділу, а саме Управління адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання Волинської митниці ДФС.

За результатом опрацювання запиту та документів поданих до митного оформлення встановлено, що дані документи містять розбіжності, а саме: відповідно до інвойсу від 04.02.2019 року №000297 продавцем товару є UAB AUTOURBANA, а в технічному паспорті №СN0262244 від 20.05.2015 року зазначений власник вказаного транспортного засобу - SINERGY SPL.

Представник відповідача 1 зазначає, що з огляду на вказане, а також із врахуванням згенерованих АСАУР ризиків декларанту направлено повідомлення з вимогою про надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару.

Звертає увагу на те, що у відповідь на вказану вимогу щодо надання додаткових документів на підтвердження заявленої митної вартості товару декларантом надано такі документи: фактуру на закупівлю транспортного засобу від 27.07.2018 року №27/20; копію митної декларації країни відправлення від 04.02.2019 року №19LTKC0100EK02DA83; страховий документ від 04.02.2019 року №LT/AEC0026660. При цьому, представник відповідача 1 зазначає, що інших витребуваних документів, які вимагалися митницею, позивачем надано не було, про що повідомлено листом від 15.02.2019 року №б/н. За результатом опрацювання документів, поданих додатково на вимогу митниці було встановлено, що згідно страхового документа від 04.02.2019 року №LT/AEC0026660 позивачем було понесено витрати по страхуванню товару. Зважаючи на інформацію, що міститься в графі 45 МД №UA205140/2019/002456 до митної вартості вказані витрати на страхування товару декларантом включені не були.

У звязку з цим декларанта було повідомлено про намір прийняття рішення про коригування митної вартості товару, а також про те, що митна вартість товару буде визначена за резервним методом з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та в декларанта. Відтак, митна вартість була визначена на підставі цінової інформації ЄАІС ДФС.

Таким чином, за результатом проведеної письмової консультації щодо вибору методу визначення митної вартості товару, а також враховуючи відмову декларанта подавати інші документи, митницею прийняте рішення про коригування митної вартості №UA205140/2019/000017/2 від 15.02.2019 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2019/00260 від 15.02.2019 року. Крім того, представник відповідача 1 вказує на безпідставність заявленої позивачем вимоги про визнання протиправною бездіяльності митниці та її посадової особи, оскільки зазначене не відповідає фактичним обставинам. Також зазначає, що самостійна вимога позивача про визнання протиправними дій Волинської митниці ДФС та головного державного інспектора ВКМВ УАМП та МТР Волинської митниці ДФС ОСОБА_3 щодо встановлення оціночної вартості авто VOLVO, модель ХС60, номер кузова НОМЕР_1 в сумі 16600 євро фактично нівелюється, оскільки перевірка відповідності вказаних дій нормам законодавства проводиться під час дослідження самого рішення про коригування митної вартості товару. Вважає, що вимога позивача щодо стягнення надмірно сплачених коштів не підлягає до задоволення, оскільки таке повернення здійснюється у відповідності до визначеної законодавством процедури на підставі рішення суду та не може вирішуватись під час розгляду справи про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості.

На підставі вищенаведеного просить у задоволенні позову відмовити повністю.

В поданому до суду відзиві від 19.03.2019 року вх. №4112/19 (а.с.76-80) відповідач 2 позов не визнає та просить відмовити в його задоволенні з тих підстав, що подані декларантом документи містили розбіжності, а тому позивачу було запропоновано подати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару. За результатом опрацювання документів, поданих додатково на вимогу митниці було встановлено, що позивачем було понесено витрати по страхуванню товару, однак такі витрати не були включені до митної декларації. Крім того, позивач всіх витребуваних документів не надав. У звязку з цим декларанта повідомлено, що у такому випадку митну вартість буде визначено за резервним методом. Вказує на те, що за результатом проведеної письмової консультації щодо вибору методу визначення митної вартості товару, а також враховуючи відмову декларанта подавати інші документи, було правомірно прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2019/000017/2 від 15.02.2019 року та винесено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 15.02.2019 року №UA205140/2019/00260.

На підставі зазначеного відповідач 2 просить у задоволенні позову відмовити повністю.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити.

Представники відповідача 1 та відповідач 2 в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечили з підстав, викладених у відзивах на позовну заяву, просили у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення осіб, які прибули в судове засідання, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково.

Судом встановлено, що декларантом позивача подано до Волинської митниці ДФС МД №UA205140/2019/002456 від 07.02.2019 року (а.с.55) та комплект документів для митного оформлення ввезеного на територію України легкового автомобіля марки VOLVO, модель ХС60, номер кузова НОМЕР_1, маркування двигуна D4204T5, тип двигуна: дизель, тип кузова «універсал»; колісна формула 4x2, робочий об'єм циліндрів двигуна: 1969 смі, потужність: 133 кВт, календарний рік виготовлення 2015 рік, модельний рік виготовлення 2015 рік, що був у використанні. Призначений для користування по дорогах загального призначення. Декларантом була визначена митна вартість зазначеного товару за основним методом (за ціною контракту) у сумі 9500,00 євро. Крім того, позивачем сплачено 103272,00 грн. за попереднє митне оформлення товару, про що свідчить квитанція №0.0..1 від 06.02.2019 року (а.с.7).

Під час опрацювання поданих декларантом документів митним органом встановлено, що подані документи містять розбіжності, а саме: відповідно до інвойсу від 04.02.2019 року №000297 продавцем товару є UAB AUTOURBANA, а в технічному паспорті №СN0262244 від 20.05.2015 року зазначений власник вказаного транспортного засобу - SINERGY SPL. Для підтвердження заявленої митної вартості товару митницею було витребувано у декларанта додаткові документи, а саме: договір (угоду, контракт) із третіми особами, повязаний з договором про поставку товарів; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, повязаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прас-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини.

15.02.2019 року декларантом було подано такі документи: фактуру на закупівлю транспортного засобу від 27.07.2018 року №27/20; копію митної декларації країни відправлення від 04.02.2019 року №19LTKC0100EK02D А83; страховий документ від 04.02.2019 року №LT/AEC0026660. Інших документів декларант не подав у звязку з їх відсутністю.

15.02.2019 року митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2019/000017/2 (а.с.17-18), згідно якого митну вартість було визначено за резервним методом на підставі цінової інформації, наявної в електронному довіднику Schwacke NET та відповідно до ОСОБА_4 товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року №142/5/2092, у редакції наказу Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.07.2009 року №1335/5/1159. Рівень митної вартості був встановлений у розмірі 16600 євро. Крім того, у рішенні декларанту розяснено право звернутися до митного органу з проханням випустити товари, що декларуються у вільний обіг за умови надання гарантій відповідно до розділу Х Митного кодексу України (далі МК України).

Водночас митним органом прийнято 15.02.2019 року картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2019/00260 (а.с.16).

З метою випуску товару у вільний обіг позивач врахував митну вартість, визначену митницею та подав МД № UA205140/2019/003467 від 18.02.2019 року (а.с.9-10), доплативши відповідно до квитанції №0.0..1 від 18.02.2019 року митні платежі на суму 67862,00 грн. (а.с.7).

Позивач, не погоджуючись із рішенням Волинської митниці ДФС від 15.02.2019 року №UA205140/2019/000017/2 про коригування митної вартості товарів та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2019/00260 від 15.02.2019 року, оскаржив його до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади державної митної справи, в тому числі процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються МК України від 13.03.2012 року № 4495-VІ.

Відповідно до вимог частини першої статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно з частиною першою статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Частина перша статті 257 МК України передбачає, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до частини шостої статті 257 МК України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із частиною першою статті 51 МК України митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до частини першої, другої статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані, зокрема, подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, визначений статтею 53 МК України. У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідно до статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до статті 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Як передбачено статтею 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Судом встановлено, що коригування митної вартості товару було проведено відповідачем у зв'язку з розбіжностями стосовно продавця товару. Однак суд зазначає, що визначення покупця товару жодним чином не впливає на його митну вартість. При цьому суд зазначає, що з інших документів, поданих при митному оформленні, зрозуміло, що продавцем товару є UAB AUTOURBANA. Щодо зазначення в технічному паспорті №CN0262244 від 20.05.2015 року власником транспортного засобу SINERGY SRL (а.с.90-93), то суд вказує на те, що зазначене не є розбіжностями у поданих документах, оскільки вищенаведений транспортний засіб був придбаний продавцем - UAB AUTOURBANA у SINERGY SRL, який був вказаний як первинний власник. При цьому, відповідно до свідоцтва про тимчасову реєстрацію транспортного засобу від 05.02.2019 року №16438831 (а.с.88-89) таким власником зазначено UAB AUTOURBANA. До того ж, суд звертає увагу на те, що подані позивачем документи містять усі дані, на підставі яких можна встановити вартість придбаного автомобіля. Такими документами є договір купівлі-продажу автомобіля серії DND №000297 від 04.02.2019 року (а.с.84-85) та квитанція про прийняття коштів серії BLC №1160288 від 04.02.2019 року (а.с.86-87), відповідно до яких вартість придбаного автомобіля становить 9500 євро. Крім того, на вимогу митниці позивач надав митну декларацію країни відправлення від 04.02.2019 року №19LTKC0100EK02DA83, де вказана задекларована позивачем вартість автомобіля (а.с.95-98). Відтак, суд не вбачає розбіжностей у наданих позивачем під час декларування документах.

Судом встановлено, що страхування позивачем автомобіля не здійснювалося; відомості про те, що таке за умовами купівлі-продажу повинне було здійснюватися за рахунок позивача з жодних документів не випливає. Наданий відповідачу страховий поліс №LT/AEC 0026660 від 04.02.2019 року (а.с.94) підтверджує лише страхування відповідальності власника транспортного засобу перед третіми особами, а не страхування самого транспортного засобу. Тому вартість такого страхування не впливає на митну вартість.

Крім того, ненадання декларантом всіх запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатньою підставою для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

За змістом пункту 5 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Державної фіскальної служби України від 11 вересня 2015 року № 689, під час робіт з аналізу, виявлення та оцінки ризиків можуть використовуватися такі джерела інформації: спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДФС; спеціалізовані видання, які містять інформацію про ціни, сформовані на світовому ринку; інформація, отримана від ДФС, про ціни на товари та/або сировину, матеріали, комплектуючі, які входять до складу товарів; інформація, отримана від митних органів іноземних держав за результатами перевірки автентичності документів, які подавалися під час митного контролю та митного оформлення товару; інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю, в тому числі, за результатами проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства з питань державної митної справи; інформація, отримана від державних органів, установ та організацій на запити територіальних органів та/або ДФС; цінова інформація, отримана в рамках домовленостей, укладених між ДФС та асоціаціями, спілками та іншими об'єднаннями імпортерів та виробників; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством; інформація отримана з мережі Інтернет.

Суд погоджується, що наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів та ініціювання повної її перевірки, але така інформація аж ніяк не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.

Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України, на підставі якого відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу. За правилами частини третьої, восьмої згаданої статті кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина четверта статті 57 МК України).

На підставі системного аналізу вказаних законодавчих положень суд дійшов висновку, що, виходячи з принципу послідовності, передбаченого статтею 57 МК України, відповідач при виборі методу визначення митної вартості повинен проводити консультації з декларантом, обмінюючись наявною у кожного з них інформацією. При цьому застосування резервного методу відповідно до вимог, встановлених статтею 64 МК України можливе лише за наявності обґрунтованих підстав незастосування попередніх п'яти.

Разом з тим, доказів того, що відповідач провів необхідну консультацію у належний спосіб матеріли справи не містять. Саме лише посилання на проведення консультації не можна вважати таким, що відповідає нормам закону.

Згідно з пунктом 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року №598, у рішенні вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59-61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів); посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обовязковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні. Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Між тим, як вбачається з рішення про коригування митної вартості товарів від 15 лютого 2019 року №UA205140/2019/000017/2, у ньому зазначено лише про неможливість застосування другого-п'ятого методів визначення митної вартості у зв'язку з відсутністю інформації щодо угод на ідентичні та подібні (аналогічні) товари та даних, на підставі яких можливе визначення митної вартості згідно з методами четвертим та п'ятим. Доказів в підтвердження проведення посадовою особою відповідача перевірки наявності чи відсутності відомостей про митне оформлення ідентичних чи аналогічних товарів, як цього вимагають митні процедури, відповідачем суду не надано.

Відповідач не виконав обовязку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.

При прийнятті оскаржуваного рішення відповідачем використано виключно інформацію, наявну в електронному довіднику Schwacke NET, та встановлено рівень митної вартості у розмірі 16600,00 євро.

Щодо можливості визначення відповідачем митної вартості за резервним методом на підставі електронного каталогу Schwacke, що ведеться німецькою мовою, то суд вважає за доцільне звернути увагу, що додатком 8 до ОСОБА_4 товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 липня 2009 року№1335/5/1159), визначено перелік рекомендованих нормативно-правових актів, методичної, довідкової літератури та комп'ютерних баз даних з програмним забезпеченням, у якому є періодичний довідник SuperSCHWACKE - Eurotax, Швейцарія. Разом з тим, ОСОБА_4 встановлює механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ. ОСОБА_4 є обов'язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб'єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб'єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб'єктами цивільно-правових відносин. Проте у даному випадку автотоварознавча експертиза чи експертне дослідження відповідачем не здійснювалася. Тому суду не наведено достатніх підстав правомірності проведеного відповідачем розрахунку митної вартості у такий спосіб та за довільною методикою, без врахування технічного стану транспортного засобу, що безумовно впливає на митну вартість вказаного товару.

Наведене не дає підстав вважати рішення відповідача про коригування митної вартості товарів від 15 лютого 2019 року №UA205140/2019/000017/2 обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України.

В адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення орган доходів і зборів повинен обґрунтувати (довести) законність свого рішення; відповідно рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Суд вважає, що відповідачем не обґрунтовано ціну, яка визначена ним у розмірі 16600,00 євро внаслідок проведеного коригування митної вартості за резервним методом; відповідач не довів того, що товар за такою митною вартістю дійсно був увезений до України. Тому з огляду на приписи частини другої статті 77 КАС України рішення у спорі належить прийняти на користь позивача, а не владного суб'єкта.

Оскільки рішення відповідача про коригування митної вартості товарів від 15 лютого 2019 року №UA205140/2019/000017/2 не ґрунтується на нормах чинного законодавства, то його слід визнати протиправним та скасувати. З наведених підстав також підлягає визнанню протиправною та скасуванню картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2019/00260 від 15 лютого 2019 року.

Отже, позов в цій частині позовних вимог належить задовольнити.

Разом з тим, не підлягають до задоволення позовні вимоги про визнання бездіяльності Волинської митниці ДФС та головного державного інспектора ВКМВ УАМП та МТР Волинської митниці ДФС ОСОБА_3 протиправною щодо відмови у прийнятті до розрахунку митного оформлення (коригування) дійсної вартості авто VOLVO, модель ХС60, номер кузова НОМЕР_1, в сумі 9500,00 євро, визнання протиправними дій Волинської митниці ДФС та головного державного інспектора ВКМВ УАМП та МТР Волинської митниці ДФС ОСОБА_3 щодо встановлення оціночної вартості зазначеного авто в сумі 16600,00 євро, а також зобовязання Волинську митницю ДФС здійснити перерахування розрахунку митного оформлення (коригування) зазначеного авто відповідно до дійсної вартості в сумі в сумі 9500,00 євро та стягнення з Волинської митниці ДФС на користь позивача надмірно сплачених коштів за митне оформлення автомобіля в сумі 67862,00 грн.

У постанові від 13.06.2017 року у справі № 21-1393а17 Верховний суд України роз'яснив, що для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов'язкових дій. Суд наголосив, що протиправна бездіяльність суб'єкта владних повноважень - це зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов'язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб'єкта владних повноважень, були об'єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Таким чином, бездіяльність суб'єкта владних повноважень являє собою пасивну поведінку суб'єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи. Разом з тим, при перевірці числового значення заявленої декларантом митної вартості товару та документів, поданих для її підтвердження, митниця здійснила активні дії, результатами яких є прийняті рішення про коригування митної вартості товарів та картка відмови. А відтак належним способом захисту порушеного права позивача є визнання протиправними та скасування зазначених рішень.

З огляду на те, що в правовому регулюванні приймає участь саме рішення суб'єкта владних повноважень, а не окремі дії, вчинені у процесі здійснення владних повноважень, за результатами яких прийнято оскаржувані рішення, ці дії не можуть бути предметом оскарження до адміністративного суду окремо від оскарження рішень. Обставини щодо вчинення цих дій входять до предмету доведення у справі за позовом про скасування рішень суб'єкта владних повноважень, а їх правова оцінка судом на відповідність встановлених законом компетенції суб'єкта владних повноважень та порядку їх вчинення може бути підставою для скасування рішень як протиправними внаслідок вчинення посадовими особами суб'єкта владних повноважень дій не у спосіб та не у порядку, встановлених законом.

З огляду на вказане, самостійна вимога позивача про визнання протиправними дій Волинської митниці ДФС та головного державного інспектора ВКМВ УАМП та МТР Волинської митниці ДФС ОСОБА_3 щодо встановлення оціночної вартості авто Volvo, модель ХС60, номер кузова НОМЕР_1 в сумі 16600,00 євро фактично нівелюється, оскільки перевірка відповідності вказаних дій нормам законодавства проводиться під час дослідження самого рішення про коригування митної вартості товару.

Також з наведених підстав не підлягає до задоволення позовна вимога про зобовязання Волинську митницю ДФС здійснити перерахування розрахунку митного оформлення (коригування) авто відповідно до дійсної вартості в сумі 9500,00 євро, оскільки суд попередньо визнав рішення про коригування митної вартості товарів від 15 лютого 2019 року №UA205140/2019/000017/2 протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача зайво сплачених коштів в сумі 67862,00 грн. суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 301 МК України передбачено, що повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України.

У відповідності до частини третьої статті 301 МК України помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Послідовність та порядок виконання дій посадовими особами митниць Державної фіскальної служби при поверненні суб'єктам господарювання та/або фізичним особам коштів авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів, контроль за справлянням яких здійснюється митницями ДФС, та пені, у тому числі у випадках, зазначених у частинах дев'ятій, десятій статті 55, частині п'ятій статті 299, частинах третій, п'ятій статті 301 МК України, статті 43 Податкового кодексу України визначає Порядок повернення авансових платежів (передоплати) і помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 18.07.2017 року № 643 (далі - Порядок № 643).

Відповідно до пункту 1 розділу III Порядку № 643 повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплаченої суми митних, інших платежів та пені здійснюється за заявою платника податків протягом 1095 днів від дня її виникнення. Повернення сум відповідних митних платежів у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 301 Митного кодексу, здійснюється за умови, що заява подається не пізніше одного року з дня, наступного за днем виникнення обставин, що тягнуть за собою повернення сплачених сум митних платежів.

Згідно з пунктом 43.1 статті 43 Податкового кодексу України заява може бути подана не пізніше 1095-го дня, наступного за днем зарахування коштів до Державного бюджету України.

Пунктом 43.3 статті 43 Податкового кодексу України передбачено, що обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Як передбачено пунктом 43.4 статті 43 Податкового кодексу України платник податків подає заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань та пені у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення у готівковій формі коштів за чеком у разі відсутності у платника податків рахунка в банку.

Згідно з пунктами 4-6 розділу ІІІ Порядку № 643 після реєстрації в митниці ДФС заява платника податку про повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені передається на опрацювання до Підрозділу. Підрозділ перевіряє факт перерахування суми коштів з відповідного рахунку до державного бюджету за допомогою автоматизованої системи митного оформлення та відсутність у нього податкового боргу. За результатами опрацювання готує висновок або лист про відмову в поверненні коштів з відповідним обґрунтуванням (пункт 11 цього розділу). Заява платника податку, висновок, завізований керівником (заступником керівника) Підрозділу, реєстри висновків за відповідними платежами, підготовлені за формами згідно з додатками 1, 2 до Порядку взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 15.12.2015 року №1146, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 31.12.2015 року за № 1679/28124, та акт звірки (у разі складання) подаються керівнику (заступнику керівника) митниці ДФС для прийняття рішення та підписання висновку і реєстрів за відповідними платежами.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 з відповідною заявою до митного органу не звертався, внаслідок чого вказана позовна вимога є передчасною та такою, що задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінюючи наявні в справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість доводів позивача. Разом з тим, відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів обґрунтованість своїх висновків і правомірності прийнятих на їх підставі оскаржуваних рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови.

Згідно із частинами першою, третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Отже, оскільки позовні вимоги задоволені частково, тому на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 1 судовий збір, сплачений відповідно до квитанцій №66 від 21.02.2019 року, №29 від 28.02.2019 року у загальній сумі 1536,80 грн., пропорційно до задоволених вимог у розмірі 768,40 грн.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Волинської митниці ДФС (44350, Волинська область, Любомльський район, село Римачі, вулиця Призалізнична, будинок 13, ) від 15 лютого 2019 року №UA205140/2019/000017/2 про коригування митної вартості товарів.

Визнати протиправною та скасувати картку Волинської митниці ДФС (44350, Волинська область, Любомльський район, село Римачі, вулиця Призалізнична, будинок 13, ) відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2019/00260 від 15 лютого 2019 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці ДФС (44350, Волинська область, Любомльський район, село Римачі, вулиця Призалізнична, 13, ) на користь ОСОБА_1 (44752, Волинська область, Володимир-Волинський район, село Зимне, вулиця Приміська, будинок 5, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) судовий збір у розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням вимог підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення цього Кодексу. Апеляційна скарга може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Повне рішення суду буде складено 03 квітня 2019 року.

Суддя В.Д. Ковальчук