Справа № 805/5111/16-а
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2019-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

28 березня 2019 року

Київ

справа №805/5111/16-а

адміністративне провадження №К/9901/41950/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Пасічник С.С.,

суддів: Васильєвої І.А., Юрченко В.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Донецьку Міжрегіонального головного управління ДФС на постанову Донецького окружного адміністративного суду у складі головуючого судді Кошкош О.О. від 05.04.2017 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: головуючого судді Геращенко І.В., суддів: Арабей Т.Г., Міронової Г.М. від 16.08.2017 у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Донецьку Міжрегіонального головного управління ДФС про скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Шахтоуправління «Покровське» (далі - позивач/Товариство) звернулось до суду з адміністративним позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Донецьку Міжрегіонального головного управління ДФС (далі - відповідач/Інспекція), в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 30.06.2016 №.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач послався на те, що камеральна перевірка, за результатами якої Інспекцією прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, проведена з порушенням норм Податкового кодексу України, зокрема пункту 200.10 статті 200 цього Кодексу, яким регулюється строк її проведення.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 05.04.2017, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 16.08.2017, позов задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з того, що контролюючий орган неправомірно застосував до позивача штрафні санкції, передбачені статтею 126 Податкового кодексу України, за порушення строку сплати суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість, оскільки сертифікатом від 13.10.2014 №860, виданим Торгово-промисловою палатою України, Публічному акціонерному товариству «Шахтоуправління «Покровське» засвідчено настання обставин непереборної сили з 01.07.2014 при здійсненні діяльності на території м.Красноармійська та дотриманні норм законодавчих актів України, які стосуються справляння та сплати податків та обов'язкових платежів, у зв'язку із чим позивач звільнений від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) своїх податкових зобов'язань на підставі статті 10 Закону України від 02.09.2014 №1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», який набув чинності з 15.10.2014.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, контролюючий орган подав касаційну скаргу, в якій просив їх скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Обґрунтовуючи касаційну скаргу, посилався на помилковість висновків судів попередніх інстанцій, оскільки вони суперечать нормам матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору, а саме підпункту 20.1.29 пункту 20.1 статті 20, пунктам 100.2, 100.4, 100.5 статті 100 Податкового кодексу України, Переліку обставин, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу, і доказів існування таких обставин, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 №1235, аналіз положень яких дає підстави вважати, що наявність у позивача сертифікату Торгово-промисловою палатою України не є підставою для звільнення платника податку від відповідальності за несплату узгоджених грошових зобов'язань, а лише засвідчує факт, який повинен братись до уваги контролюючим органом для надання платникові за його заявою розстрочення/або відстрочення сплати таких зобов'язань (у разі прийняття відповідного рішення) через обставину непереборної сили.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 27.09.2017 відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

У запереченнях на касаційну скаргу позивач з доводами та вимогами скаржника не погоджується та просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін. Зазначає, що ним виконано всі вимоги податкового законодавства, які є підставою для звільнення від відповідальності з 01.07.2014 за неналежне виконання своїх податкових зобов'язань.

В подальшому справа передана до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу VІІ «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Переглянувши судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у задоволенні касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Публічне акціонерне товариство «Шахтоуправління «Покровське» (ідентифікаційний код 13498562, 85300, Донецька область, місто Покровськ (Красноармійськ), площа Шибанкова, будинок 1А) зареєстровано як юридична особа 25.12.1991 року.

08.06.2016 контролюючим органом проведена камеральна перевірка з питань своєчасності сплати узгодженого податкового зобов'язання з податку на додану вартість ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» по деклараціях за грудень 2014 року від 20.01.2015 №, січень 2015 року від 20.02.2015 №, лютий 2015 року від 20.03.2015 №, за результатом якої складено акт №294/28-03-41/13498562, яким встановлено порушення позивачем пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України в частині несвоєчасної сплати узгодженого податкового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 8038562,21 грн. за грудень 2014 року із затримкою від 53 до 80 календарних днів, в сумі 13046290,00 грн. січень 2015 року із затримкою від 49 до 59 календарних днів, в сумі 291883,00 грн. за лютий 2015 року із затримкою на 31 календарний день.

30.06.2016 року контролюючим органом на підставі акту перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким за порушення строку сплати суми грошового зобов'язання до позивача застосовано штраф у розмірі 4275347,04 грн.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент проведення перевірки; далі - ПК України) встановлено право контролюючих органів проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Абзацом другим пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України (в редакції чинній на час проведення перевірки) камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

В силу пункту 200.10 статті 200 Податкового кодексу України протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

Отже, у пункті 200.10 статті 200 Податкового кодексу України, на який посилається позивач, визначено строк проведення камеральної перевірки заявлених у податковій декларації даних, у справі ж, що розглядається, контролюючим органом притягнуто Товариство до відповідальності у вигляді штрафу за порушення строку сплати грошових зобов'язань.

Водночас слід зазначити, що за змістом пункту 76.1 статті 76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.

Отже, камеральна перевірка є одним з видів податкових перевірок, встановлених пунктом 75.1 статті 75 ПК України, та за своєю правовою сутністю є формою поточного документального контролю за дотриманням платником вимог податкового законодавства на підставі декларацій та інших документів податкової звітності, одержаних від платника. Тобто, перевірка будь-яких інших відомостей, витребування у платника додаткової інформації та документів, подання яких разом з податковою декларацією чинним законодавством не передбачено, камеральною перевіркою не охоплюється.

Фактично предмет камеральної перевірки передбачає встановлення повноти, своєчасності подання платником податкової звітності, перевірку правильності оформлення документів податкової звітності (повноти заповнення усіх необхідних реквізитів, чіткості їх заповнення тощо), перевірку правильності складення розрахунків за податковими платежами (арифметичний підрахунок остаточних сум податків, правильність відображення показників, необхідних для обчислення бази оподаткування).

Таким чином, у контролюючого органу відсутні повноваження під час проведення камеральної перевірки досліджувати питання своєчасності сплати податків, оскільки останні перебувають поза межами даної перевірки.

Питання ж своєчасності нарахування та сплати податків та зборів до внесення змін Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» від 21.12.2016 №1797-VIII, положення якого набрали чинності з 01.01.2017, могли бути предметом лише документальної перевірки, якій властиві інші ознаки в залежності від виду такої (виїзна, невиїзна, планова, позапланова).

На відміну від камеральної перевірки, документальна перевірка потребує наявності наказу про її призначення та обов'язкового доведення до відома платника податків про дату та місце її проведення, пред'явлення направлення на перевірку.

При цьому у відповідності до положень підпункту 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 ПК України платник податку має право, крім іншого, бути присутнім під час проведення перевірок та надавати пояснення з питань, що виникають під час таких перевірок, ознайомлюватися та отримувати акти (довідки) перевірок, проведених контролюючими органами, перед підписанням актів (довідок) про проведення перевірки, у разі наявності зауважень щодо змісту (тексту) складених актів (довідок) підписувати їх із застереженням та подавати контролюючому органу письмові заперечення в порядку, встановленому цим Кодексом.

Зміст наведених норм (чинних на час проведення перевірки) підтверджує висновок про те, що податковий орган, реалізовуючи свої повноваження щодо проведення камеральної перевірки, може здійснювати лише перевірку платника податків виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків. Водночас своєчасність сплати платником податків і зборів може бути перевірена контролюючим органом в разі здійснення документальних перевірок в порядку, передбаченому статтями 77, 78 ПК України.

А відтак з'ясування податковим органом під час податкової перевірки питань, що не охоплюються законодавчо визначеними межами з проведення даного виду податкової перевірки, не можна визнати діями суб'єкта владних повноважень, що відповідають наведеним ознакам. Відповідно, інформація, що зібрана Інспекцією відносно платника поза межами здійснюваного нею заходу з податкового контролю та не відноситься до предмета перевірки, не може слугувати підставою для податкового повідомлення-рішення.

Отже, за наведених у цій постанові мотивів, з урахуванням приписів статей 341, 343 Кодексу адміністративного судочинства України, підстави для задоволення касаційної скарги та скасування судових рішень відсутні.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Донецьку Міжрегіонального головного управління ДФС залишити без задоволення, а постанову Донецького окружного адміністративного суду від 05.04.2017 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 16.08.2017 у справі

№805/5111/16-а - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

С.С. Пасічник

І.А. Васильєва

В.П. Юрченко,

Судді Верховного Суду