Справа № 580/2303/17
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2019-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2019 р.Справа № 580/2303/17
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Григорова А.М.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Тацій Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Ткаченко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Будильської сільської ради Лебединського району Сумської області на рішення Лебединського районного суду Сумської області від 19.11.2018 року, головуючий суддя І інстанції: Чхайло О.В., м. Лебедин, повний текст складено 19.11.18 року по справі № 580/2303/17

за позовом ОСОБА_1

до Будильської сільської ради Лебединського району Сумської області

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1, позивач) звернувся до Лебединського районного суду Сумської області з адміністративним позовом до Будильської сільської ради Лебединського району Сумської області, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії Будильської сільської ради Лебединського району Сумської області, яка полягає у відмові у виконанні його законних вимог та ненаданні запитуваної інформації на питання 2 його заяви №162 від 18.04.2017 р.;

- зобов'язати відповідача виконати його законні вимоги та надати йому запитувану інформацію на питання 2 заяви №162 від 18.04.2017 р.;

- покласти обов'язок на відповідача, подати у визначений строк звіт про виконання судового рішення;

- компенсувати судові витрати на підставі додатково наданих розрахунків.

Рішенням Лебединського району Сумської області від 19.11.2018 р. позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправними дії Будильської сільської ради Лебединського району Сумської області щодо ненадання ОСОБА_1 інформації, запитуваної в питанні 2 його заяви № 162 від 18.04.2017 року.

Зобов'язано Будильську сільську раду Лебединського району Сумської області надати ОСОБА_1 інформацію, запитувану в питанні 2 його заяви № 162 від 18.04.2017 року.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Будильської сільської ради Лебединського району Сумської області, розташованої за адресою: Сумська область, Лебединський район, с. Будилка, вул. Центральна, 58 (ідент. код 04389727) на користь ОСОБА_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 (код платника податків НОМЕР_1) на відшкодування понесених судових витрат кошти в розмірі 782,20 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Будильської сільської ради Лебединського району Сумської області, розташованої за адресою: Сумська область, Лебединський район, с. Будилка, вул. Центральна, 58 (ідент. код 04389727) судовий збір в сумі 469,86 грн., від сплати якого був звільнений позивач, стягнувши дані кошти за наступними реквізитами отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) 899998, рахунок отримувача 6001, код класифікації доходів бюджету 22030106.

Будильська сільська рада Лебединського району Сумської області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення Лебединського району Сумської області від 19.11.2018 р. в адміністративній справі №580/2303/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Будильської сільської ради Лебединського району Сумської області про визнання дій протиправними та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог. Стягнути із ОСОБА_1 на користь Будильської сільської ради Лебединського району Сумської області всі понесені судові витрати. В обґрунтування вимог посилається на те, що не погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог, застосувавши Закон України "Про доступ до публічної інформації", що відповідачем не було в повному обсязі надано інформацію на заяву позивача від 18.04.2017 №162. Вказує, що в своєму листі Будильська сільська рада Лебединського району Сумської області 13.05.2017 року №02-20/482 повідомляла, що облік всіх послуг (робот, дій) виконаних юристом, дата вчинення робіт (надання послуг), фактичний час, витрачений юристом на виконання кожної її послуги, імена опонентів сільської ради, питаннями яких займається юрист, загальна кількість робіт, вчинених юристом для вирішення питань по зверненнях не передбачений Договором і сільською радою не ведеться. Облік здійснюється відповідно до п.3 Договору №1 про надання юридичних послуг від 06.02.2017. Будильська сільська рада вимагати такого звіту від юриста ОСОБА_3 не вбачає за потрібне, оскільки претензій до виконання умов договору не має. Тобто, з вказаного листа вбачається про відсутність інформації заздалегідь зафіксованої будь - якими засобами та на будь - яких носіях, та не знаходиться у володінні відповідача, та як дав відповідь позивачу. Зазначає, що під час посилання позивача про обмеження права на інформацію у своїй позовні заяві не зазначив про порушення відповідачем вимог Закону України "Про доступ до публічної інформації", а отже позовні вимоги не підлягають задоволенню. Посилається, що позивачем у позовній заяві не наведено обставин в обґрунтування своїх позовних вимог, а саме в чому полягає порушення його прав та інтересів, в чому полягає протиправність та які права чи інтереси позивача при цьому були порушені, в чому саме, в даному випадку, полягає порушення конституційного права позивача на отримання відповіді щодо його запиту, враховуючи, що запитана інформація надана. Отже, постанова суду першої інстанції ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи. Крім того, зазначає, що позивач, пропустивши встановлений ч.2 ст. 99 КАС України (в редакції на момент звернення до суду), позивач лише 12.12.2017 р. звернувся до суду з позовом, пропустивши шестимісячний строк, не надавши клопотання про поновлення строку навіть після заяви Будильської сільської ради Лебединського району Сумської області про застосування строку та залишення позову без розгляду з підстав пропуску строку.

06.03.2019 р. ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якій зазначає, що відповідачем в апеляційній скарзі не повідомлено суду жодних обставин, підтверджених доказами, які б спростували описані його позові очевидні факти , підтверджені неспростовними доказами та висновки суду. Крім того, позивач посилаючись на те, що доводи відповідача про відсутність запитуваної інформації є відвертою брехнею, бо відповідач умисно приховував інформацію від нього, а текст відповіді - листа №02-20/482 від 13.05.2017 р. свідчить про необґрунтовану відмову в наданні запитуваної інформації, просив залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення.

25.03.2019 р. Будильська сільська рада Лебединського району Сумської області подала відповідь на відзив на апеляційну скаргу відповідача по справі №580/2303/17, в якій повідомила, що відповідач припинив співпрацю з юристом після закінчення дії строку договору, укладеного згідно Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" щодо продовження строку дії договору з юристом та до інших юристів щодо надання юридичних послуг сільська рада не зверталась. Крім того, зазначає, що позивач із клопотанням про поновлення строку подання адміністративного позову до суду не звертався і дане питання судом першої інстанції не розглядались.

Сторони про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені заздалегідь та належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про вручення, які містяться в матеріалах справи .

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст.229 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 18.04.2017 р. позивач звернувся до відповідача із заявою № 162, в якій просив надати інформацію щодо договору про надання юридичних послуг, укладеного 06.02.2017 року між Будильською сільською радою та юристом ОСОБА_3

Так, в першому питанні позивач просив повідомити суму коштів сплачених юристу за виконання умов договору за лютий 2017 року.

В другому питанні він просив на підставі пункту 4.3 зазначеного договору витребувати від юриста ФОП ОСОБА_3 повний звіт про фактично надані (виконані) юристом послуги згідно зазначеної угоди за лютий 2017 року, в тому числі надати наступну інформацію: перелічити та назвати всі послуги (роботи, дії) виконані юристом; зазначити дату вчинення дій (виконання робіт, надання послуг); зазначити фактичний час витрачений юристом на виконання кожної її послуги (в тому числі на розгляд його звернень, участь в судових засіданнях, тощо); вказати імена опонентів сільської ради питаннями яких займався юрист; із загальної кількості робіт окремо виділити послуги (дії, роботи) вчинені юристом для вирішення питань по його зверненнях і позовах, перерахувати всі його звернення розглянуті юристом.

Листом № 02-20/482 від 13.05.2017 року на зазначену заяву позивачеві надана відповідь.

ОСОБА_1, вважаючи, що дана відповідь є неповною, а саме Будильська сільська рада не надала інформацію, запитувану ним в пункті 2 його заяви, звернувся до суду.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з протиправності дій Будильської сільської ради Лебединського району Сумської області щодо ненадання ОСОБА_1 інформації, запитуваної в п. 2 його заяви № 162 від 18.04.2017 року, та необхідності зобов'язати відповідача надати позивачеві запитувану інформацію, розглянувши його заяву відповідно до вимог чинного законодавства.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначає Закон України "Про доступ до публічної інформації".

Згідно зі ст.1 вищевказаного Закону публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. ст.5,7 Закону України "Про інформацію" кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім суб'єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації. Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом. Суб'єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначає Закон України "Про доступ до публічної інформації".

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначено, що публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

За змістом ч.1 ст.5 Закону України "Про доступ до публічної інформації" доступ до інформації забезпечується шляхом:

1) систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на єдиному державному веб-порталі відкритих даних; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом;

2) надання інформації за запитами на інформацію.

Пунктом 6 ч. 1 ст.14 Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначено, що розпорядники інформації зобов'язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Згідно з положеннями ст. 16 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядник інформації відповідає за визначення завдань та забезпечення діяльності структурного підрозділу або відповідальної особи з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації, відповідальних за опрацювання, систематизацію, аналіз та контроль щодо задоволення запиту на інформацію, надання консультацій під час оформлення запиту, а також за оприлюднення інформації, передбаченої цим Законом.

Запит, що пройшов реєстрацію в установленому розпорядником інформації порядку, обробляється відповідальними особами з питань доступу до публічної інформації.

За визначенням ч.1 ст.19 Закону України "Про доступ до публічної інформації" запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту (ч.2 ст.19 Закону України "Про доступ до публічної інформації").

Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача (ч.3 ст.19 Закону України "Про доступ до публічної інформації").

Як вбачається з матеріалів справи, 18.04.2017 р. позивач по справі звернувся до відповідача з заявою №162, в якій посилаючись на те, що 06.02.2017 року Будильська сільська рада Лебединського району Сумської області уклала угоду з юристом ОСОБА_3 договір про надання юридичних послуг, в п.1 просив повідомити суму коштів сплачених юристу за виконання умов договору за лютий 2017 року; в п.2 на підставі пункту 4.3 зазначеного договору просив витребувати від юриста ФОП ОСОБА_3 повний звіт про фактично надані (виконані) юристом послуги згідно зазначеної угоди за лютий 2017 року, в тому числі надати йому наступну інформацію:

- перелічити та назвати всі послуги (роботи, дії) виконані юристом;

- зазначити дату вчинення дій (виконання робіт, надання послуг);

- зазначити фактичний час витрачений юристом на виконання кожної її послуги (в тому числі на розгляд його звернень, участь в судових засіданнях, тощо);

- вказати імена опонентів сільської ради питаннями яких займався юрист;

- із загальної кількості робіт окремо виділити послуги (дії, роботи) вчинені юристом для вирішення питань по його зверненнях і позовах, перерахувати всі його звернення розглянуті юристом.

13.05.2017 р. Будильська сільська рада Лебединського району Сумської області надала відповідь позивачу листом №02-20/482, яким повідомила: п. 1. - згідно договору №1 про надання юридичних послуг від 06.02.2017 року, укладеного між Будильською сільською радою Лебединського району Сумської області та юристом ОСОБА_3, акту виконаних робіт №1 від 07.03.2017 року за послуги отримані у лютому 2017 року та платіжного доручення №42 від 14.03.2017 року було сплачено 2180 гривень; п.2. - відповідно п.4.3 договору №1 про надання юридичних послуг від 06.02.2017 року, укладеного між Будильською сільською радою Лебединського району Сумської області та юристом ОСОБА_3 передбачено, що замовник має право вимагати від Виконавця повного звіту про виконані послуги з питань, які стосуються даного договору, оскільки при складанні Акту виконаних робіт №1 від 07.03.2017 року за лютий 2017 року претензій з обох сторін не було, тому сільська рада не вбачає необхідно витребувати від юриста ОСОБА_3 звіт про фактично надані (виконані) юристом послуги, згідно зазначеної угоди за лютий 2017 року.

Колегія суддів вважає, що Будильською сільською радою Лебединського району Сумської області було надано відповідь на заяву №162 від 18.04.2017 р. позивача, інформацію та документи, які прохав ОСОБА_1, а саме повний звіт про фактично надані (виконані) юристом послуги згідно зазначеної угоди за лютий 2017 року, в тому числі надати йому наступну інформацію: перелічити та назвати всі послуги (роботи, дії) виконані юристом; зазначити дату вчинення дій (виконання робіт, надання послуг); зазначити фактичний час витрачений юристом на виконання кожної її послуги (в тому числі на розгляд його звернень, участь в судових засіданнях, тощо); вказати імена опонентів сільської ради питаннями яких займався юрист; із загальної кількості робіт окремо виділити послуги (дії, роботи) вчинені юристом для вирішення питань по його зверненнях і позовах, перерахувати всі його звернення розглянуті юристом, виходячи з відповіді сільської ради відсутні у володінні відповідача, оскільки останнім від ФОП ОСОБА_3 не отримувалось, а тому в розумінні Закону України "Про доступ до публічної інформації" відповідачем було надано відповідь позивачу.

Щодо обґрунтування суду першої інстанції визнання протиправними дій відповідача щодо ненадання позивачу інформації, запитуваної в п. 2 його заяви №162 від 18.04.2017 р. тим, що оскільки відповідна інформація була відсутня у відповідача, то останній зобов'язаний був надіслати запит позивача належному розпоряднику інформації з одночасним повідомленням його про це, але таких дій не вчинив, надавши відповідь не по суті запиту, а отже тим самим відповідач неправомірно відмовив позивачу в наданні запитуваної ним інформації, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.12 Закону України "Про доступ до публічної інформації" суб'єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об'єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб'єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб'єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Частиною 3 ст. 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначено, що розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов'язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача.

Отже, з аналізу вищевказаної норми вбачається, що розпорядник інформації у випадку визначеною цією нормою зобов'язаний направити цей запит саме належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача, тобто розпоряднику який визначений Законом України "Про доступ до публічної інформації".

Колегія суддів зауважує, що відповідно до ст. 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються:

суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання;

юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов'язаної з виконанням їхніх обов'язків;

суб'єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

До розпорядників інформації, зобов'язаних оприлюднювати та надавати за запитами інформацію, визначену в цій статті, у порядку, передбаченому цим Законом, прирівнюються суб'єкти господарювання, які володіють:

1) інформацією про стан довкілля;

2) інформацією про якість харчових продуктів і предметів побуту;

3) інформацією про аварії, катастрофи, небезпечні природні явища та інші надзвичайні події, що сталися або можуть статися і загрожують здоров'ю та безпеці громадян;

4) іншою інформацією, що становить суспільний інтерес (суспільно необхідною інформацією).

На розпорядників інформації, визначених у пунктах 2, 3, 4 частини першої та в частині другій цієї статті, вимоги цього Закону поширюються лише в частині оприлюднення та надання відповідної інформації за запитами.

Колегія суддів зауважує, що в розумінні ст.13 Закону України "Про доступ до публічної інформації" ФОП ОСОБА_3 не є належним розпорядником інформації, а тому у відповідача не було обов'язку, відповідно до ст. 22 вказаного Закону, направляти йому запит позивача (заяву №162 від 18.04.2017 р.) для надання відповіді на п. 2 вказаного запиту.

Крім того, ФОП ОСОБА_3 не може прирівнюватися в розумінні ч.2 ст.13 вищевказаного Закону, до розпорядників інформації, оскільки інформація, яка була предметом витребування позивача у відповідача в п. 2 заяви №162 від 18.04.2017 р. не стосується інформації про стан довкілля, про якість харчових продуктів і предметів побуту; інформації про аварії, катастрофи, небезпечні природні явища та інші надзвичайні події, що сталися або можуть статися і загрожують здоров'ю та безпеці громадян; іншої інформації , що становить суспільний інтерес (суспільно необхідною інформацією).

Таким чином, колегія суддів вважає, що Будильською сільською радою Лебединського району Сумської області було надано відповідь на заяву позивача №162 від 18.04.2017 р., яка була викладена у листі від 13.05.2017 р. №02-20/482, а отже відповідачем не було порушено або обмежено право позивача на інформацію та не було необґрунтовано відмовлено в отриманні інформації.

З урахуванням вищевказаного, колегія суддів вважає, що доводи позивача, що Будильською сільською радою Лебединського району Сумської області було порушено та обмежено його право на отримання інформації, тим самим, порушивши вимоги ст.1,15, і 19 Закону України "Про інформацію" є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи, а тому суд апеляційної інстанції їх відхиляє.

Щодо доводів апелянта, що позивачем було пропущено ч.2 ст.122 КАС України та ч.2 ст. 99 КАС України (в редакції на момент звернення до суду) шестимісячний строк звернення до суду, колегія суддів відхиляє ці доводи, оскільки позивач вже звертався 20.11.2017 р. до суду першої інстанції з даним позовом, ухвалою Лебединського районного суду Сумської області від 01.12.2017 р. позовну заяву було повернуто ОСОБА_1, 24.05.2017 р. позивач отримав відповідь на заяву №162, що підтверджується відповідною вказівкою на це ним в тексті адміністративного позову, в якій просив надати інформацію щодо договору про надання юридичних послуг, укладеного 06.02.2017 року між Будильською сільською радою та юристом ОСОБА_3 та повторно звернувся до суду з даним позовом 12.12.2017 р., а тому з матеріалів справи не вбачається, що позивачем було пропущено строк звернення до суду з адміністративним позовом.

Зі змісту частин 1-4 ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Таким чином, оскільки судом першої інстанції не повно встановив обставини у справі, його висновки не відповідають обставинам справи, судове рішення ухвалене з порушенням норм матеріального права, а тому рішення Лебединського району Сумської області від 19.11.2018 р. підлягає скасуванню з прийняттям нового про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати рішення і ухвалити нове судове рішення.

Згідно ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Щодо клопотання відповідача про стягнення із позивача на користь Будильської сільської ради Лебединського району Сумської області всіх понесених витрат, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем за подання апеляційної скарги на оскаржуване рішення суду першої інстанції було сплачено 1057,20 грн. судового збору, відповідно до платіжного доручення №251 від 17.12.2018 р., яке міститься в матеріалах справи.

Відповідно до ч.5 ст. 139 КАС України у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Разом з тим, відповідно до ч.4 ст. 139 КАС України суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Таким чином, оскільки приписи ст.139 КАС України передбачають, що до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, не включаються витрати суб'єкта владних повноважень на сплату судового збору, колегія суддів не вбачає підстав для компенсування відповідачу понесених ним витрат на сплату судового збору.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення Лебединського районного суду Сумської області від 19.11.2018 року по справі № 580/2303/17 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя А.М. Григоров
Судді З.Г. Подобайло Л.В. Тацій
Повний текст постанови складено 01.04.2019 року