Справа № 815/925/17
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2019-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2019 р.м.ОдесаСправа № 815/925/17
Головуючий в 1 інстанції: Бутенко А. В.

Пятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Стас Л.В.

суддів - Турецької І.О., Шеметенко Л.П.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, Київського відділу поліції в м. Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2017 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Одеській області (далі - ГУНП в Одеській області, відповідач -1), Київського відділу поліції в м. Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області (далі -відповідач -2), в якому просив: - визнати протиправним та скасувати наказ № 2633 Головного управління Національної поліції в Одеській області від 27 жовтня 2016 року в частині притягнення майора поліції ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції; - визнати протиправним та скасувати наказ № 1595 о/с Головного управління національної поліції в Одеській області від 25 листопада 2016 року в частині звільнення майора поліції ОСОБА_1, старшого інспектора Київського відділу поліції в м. Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України « Про Національну поліцію» (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення); -3 поновити ОСОБА_1, на рівнозначній посаді, займаній до звільнення; - стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1, грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позову зазначив, що накази Головного управління Національної поліції в Одеській області № 2633 від 27 жовтня 2016 року та № 1595 від 25 листопада 2016 року є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки станом на день їх прийняття та на день звернення до суду з даним адміністративним позовом обвинувального вироку відносно позивача не було та всі обставини, що викладені у вищеозначених наказах та висновку службового розслідування, являються тільки припущеннями, які не знайшли свого підтвердження та достовірно не встановлені, а отже не являються підставою для звільнення ОСОБА_1 у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення. Також, під час проведення службового розслідування відносно позивача були допущенні чисельні порушення норм діючого законодавства.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповне встановлення обставин справи, просить судове рішення скасувати і прийняти нову постанову, якою задовольнити позов. Аргументи скаржника на обґрунтування доводів апеляційної скарги полягають у тому, що до позивача застосовано дисциплінарне стягнення за ознаками кримінального правопорушення, а не за порушення службової дисципліни, в той час як факт злочину на момент видання спірних наказів доведено не було. Вказує на те, що не був повідомлений про початок проведення службового розслідування (не повідомлено та ознайомлено з наказом ГУНП № 2166 від 05.09.2016), не був ознайомлений з висновком по результатам службового розслідування від 04.10.2016, з наказом № 2633 від 27.10.2016. Судом не надано належну оцінку щодо не відповідності висновку службового розслідування від 04.10.2016 вимогам Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженою Наказом МВС України 12.03.2013 року № 230, (далі Інструкція № 230). Тобто, звільнення відбулося з порушенням закону та процедури.

ГУНП в Одеській області подало відзив на апеляційну скаргу, яким просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін. Посилається на те, що скаржник грубо порушив вимоги ч. 1 ст. 8 та п.п. 1, 2, ч. 1 ст. 18 Закону України «Про національну поліцію», ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-ІV, Присяги поліцейського, затвердженої Законом України «Про національну поліцію», на безвідповідальне відношення до виконання службових обов'язків, що виразилось у вступі в неділові стосунки з ОСОБА_2, вимаганні та отриманні від останнього неправомірної вигоди за не направлення матеріалів до органів досудового розслідування для відкриття кримінального провадження, що в подальшому призвело до звернення вказаної особи із заявою до прокуратури, внесення відомостей до ЄРДР, оголошення підозри про вчинення кримінального правопорушення, що набуло суспільного резонансу та негативно вплинуло на формування громадської думки щодо стану правопорядку та діяльності Національної поліції.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Судом встановлено, що з 1999 р. Позивач проходив службу в ОВС, 07.11.2015р. наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області його було призначено на посаду старшого інспектора Київського відділу поліції в місті Одесі ГУ НП в Одеській області.

01.09.2016 р. до Головного управління надійшла інформація про те, що працівниками УВБ в Одеській області ДВБ Національної поліції та прокуратури Одеської області, в рамках кримінального провадження № 0000673 від 23.08.2016 за ст. 368 ч. 3 КК України, був затриманий майор поліції ОСОБА_1 під час отримання неправомірної вигоди.

На підставі наказу ГУНП від 05.09.2016 року № 2166, старшим інспектором з ОД ВІОС УКЗ ГУНП в Одеській області майором поліції ОСОБА_3 спільно з інспектором УПД ГУНП в Одеській області капітаном поліції ОСОБА_4, було проведено службове розслідування за фактом затримання старшого інспектора Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області майора поліції ОСОБА_1, в ході якого було встановлено, що 01.09.2016 року до Головного управління надійшла інформація про те, що працівниками УВБ в Одеській області ДВБ Національної поліції України та прокуратури Одеської області, в рамках кримінального провадження № 0000673 від 23.08.2016 за ст. 368 ч. 3 КК України, був затриманий майор поліції ОСОБА_1 під час отримання неправомірної вигоди у розмірі 10 000 гривень.

В ході службового розслідування було встановлено, що 29.07.2016 до чергової частини Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області надійшли копії матеріалів ЄО № 18558 від 29.07.2016 за заявою ОСОБА_5, щодо прийняття заходів до співробітників ГО «Молодіжний центр «Ніка», які незаконно утримували її за адресою: м. Одеса, вулиця Довга, 3а, в період з 17.07.2016 по 28.07.2016 року. Керівництвом Київського ВП в м. Одесі ГУНП розгляд зазначених матеріалів було доручено майору поліції ОСОБА_1 ОСОБА_1, виконуючи свої службові обов'язки, зателефонував на мобільний телефон засновнику ГО «Молодіжний центр «Ніка» ОСОБА_2 та повідомив про необхідність зустрітись на площі Льва Толстого у м. Одесі, при цьому повідомивши, що у нього на розгляді знаходиться звернення ОСОБА_5, щодо прийняття заходів до співробітників ГО «Молодіжний центр «Ніка», та під час зустрічі ОСОБА_1 пояснив ОСОБА_2, що він проводить перевірку за заявою ОСОБА_5, та є всі підстави для передачі матеріалів перевірки органу досудового розслідування для відкриття кримінального провадження, під час якого будуть проведені обшуки у приміщеннях організації та ОСОБА_2 буде притягнуто до кримінальної відповідальності. При цьому ОСОБА_1 в порушення ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 122 лютого 2006 року №3460-IV, вступив з ОСОБА_2 у неділові стосунки та висунув вимогу про передачу йому щомісячно в якості неправомірної вигоди грошових коштів у розмірі 400 доларів США за не направлення матеріалів перевірки до органів досудового розслідування для відкриття кримінального провадження та прийняття за заявою ОСОБА_5, позитивного рішення в інтересах працівників ТО «Молодіжний центр «Ніка». У зв'язку з цим ОСОБА_2, 22.08.2016 звернувся до прокуратури Одеської області із заявою відносно ОСОБА_1, який вимагав від нього неправомірну вигоду. 23.08.2016 прокуратурою Одеської області відомості за заявою ОСОБА_2 внесено до ЄРДР за № 0000673, за ч. 3 ст. 368 КК України та розпочато досудове розслідування. ОСОБА_1, знаходячись в приміщенні нежитлового будинку, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевского, 85 отримав від ОСОБА_2, раніше обумовлену суму неправомірної вигоди, а саме : 10 000 гривень. Того ж дня ОСОБА_1 був затриманий працівниками УВБ в Одеській області ДВБ Національної поліції України спільно з працівниками прокуратури Одеської області під час отримання неправомірної вигоди. Відповідно до протоколу огляду місця події від 01.09.2016, в приміщенні нежитлового будинку, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевского, 85, були вилучені грошові кошти у сумі 10000 гривень. ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. Цього ж дня ухвалою Приморського районного суду м. Одеси відносно позивача обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ОСІ УДДВП в Одеській області, з можливістю внесення застави у розмірі 1000000 гривень.

Зважаючи на вищевикладені обставини, старший інспектор з ОД ВІОС УКЗ майор поліції ОСОБА_3 вважав за необхідне, зокрема, закінчити службове розслідування за фактом надзвичайної події за участю старшого інспектора Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_1 та за грубі порушення вимог ч. 1 ст. 8 та п.п. 1, 2, ч. 1 ст. 18 Закону України «Про національну поліцію», ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-ІV, безвідповідальне відношення до виконання службових обов'язків, що виразилось у вступі в неділові стосунки з ОСОБА_2, вимаганні та отриманні від останнього неправомірної вигоди за не притягнення його до кримінальної відповідальності, що в подальшому призвело до звернення вказаної особи із заявою до прокуратури, внесення відомостей до ЄРДР, оголошення підозри про вчинення кримінального правопорушення, що набуло суспільного резонансу та негативно вплинуло на формування громадської думки щодо стану правопорядку та діяльності Національної поліції, рівня довіри населення до поліції, відповідно до ст. 2, 13 п. 8, ст. 12, Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-ІV, старшого інспектора Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області майора поліції ОСОБА_1 звільнити зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення) Закону України «Про Національну поліцію».

Також судом встановлено, що службове розслідування за фактом затримання старшого інспектора Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області майора поліції ОСОБА_1 було закінчено та затверджено висновок службового розслідування т.в.о. начальника ГУНП в Одеській області 04.10.2016 року.

Наказом ГУНП від 27.10.2016 року № 2633 за грубе порушення вимог ст. 7 «Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України», затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-IV, п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про (Національну поліцію», ст. 64 Закону України «Про Національну поліцію», що виразилось у вступі в неділові стосунки з ОСОБА_2 , отриманні від останнього неправомірної вигоди, зраді службовим інтересам, власну недисциплінованість, що призвела до надзвичайної події, керуючись статтями 2, 13, п. 8 ст. 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року № 1460 -IV, майора поліції ОСОБА_1, старшого інспектора Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч.1 ст. 77 ЗУ «Про Національну поліцію».

Зазначений наказ реалізовано наказом ГУНП в Одеській області від 25.11.2016 року № 1595 о/с та звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію».

08 лютого серпня 2017 року позивачем отримано витяг з наказу ГУНП в Одеській області №1595 о/с від 25.11.2016 року, про що свідчить відповідна розписка.

Суд вірно зазначив, що ГУНП в Одеській області при проведенні службового розслідування та виданні наказів про притягнення до відповідальності позивача жодним чином не порушено норм чинного законодавства України.

Як вбачається з матеріалів справи, Керівництвом Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області вичинялись заходи щодо ознайомлення з наказом ГУНП № 2633 від 27.10.2016 майора поліції ОСОБА_1, на підставі чого було складено акт від 24.11.2016 № 37-6940. Трудову книжку позивач отримав згідно розписки 27.01.2017 року та витяг з наказу ГУНП в Одеській області № 1595 о/с від 25.11.2016 позивач також отримав під розписку від 08.02.2017.

Листом УКЗ ГУНП в Одеській області на адресу начальника ОСІ УДДВП в Одеській області 09.11.2016 № 9/6526, надіслано копію наказу ГУНП в Одеській області від 27.10.2016 № 2633 для ознайомлення слідчо-заарештованого ОСОБА_1

Відмовляючи у задоволені адміністративного позову, суд першої інстанції зазначив, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Отже працівник поліції покладає на себе не тільки певні службові зобов'язання, але й моральну відповідальність за їх виконання. У зв'язку з цим як порушення Присяги слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов'язків. Визначення виду дисциплінарного стягнення працівника ГУНП, є дискреційними повноваженнями начальника ГУНП. Суд дійшов висновку, що обставини, встановлені в акті службового розслідування, знайшли свої підтвердження. Саме порушення службової дисципліни та скоєння дисциплінарних проступків і стали підставою для прийняття оскаржуваних наказів. При цьому, вчинення дисциплінарного проступку є самостійною підставою для звільнення особи зі служби в поліції, та не потребує, у разі порушення відносно такої особи кримінального провадження, набрання вироком законної сили.

Колегія суддів погоджується з висновком суду з наступних мотивів.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22 лютого 2006 року N3460-IV (надалі - Дисциплінарний статут), Законом України "Про Національну поліцію" від 2 липня 2015 року №580-VIII (надалі Закон №580-VIII).

Частина 1 статті 8 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» зазначає : Поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Обов'язки поліцейського, визначені ст.18 Закону №580-VIII, відповідно до вимог якої поліцейський зобов'язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров'я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв'язку з виконанням службових обов'язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов'язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.

Частина 1 статті 64 Закону України «Про Національну поліцію»: особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: "Я, (прізвище, ім'я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов'язки".

Пункт 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію»: поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Згідно з положеннями ст.19 Закону №580-VIII, у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначає Дисциплінарний статут.

Стаття 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року №3460-IV (далі - Дисциплінарний статут): службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України. Службова дисципліна в органах внутрішніх справ досягається: створенням належних умов проходження служби особами рядового і начальницького складу; набуттям високого рівня професіоналізму; забезпеченням гласності та об'єктивності під час проведення оцінки результатів службової діяльності; дотриманням законності і статутного порядку; повсякденною вимогливістю начальників до підлеглих, постійною турботою про них, виявленням поваги до їх особистої гідності; вихованням в осіб рядового і начальницького складу високих моральних і ділових якостей; забезпеченням соціальної справедливості та високого рівня соціально-правового захисту; умілим поєднанням і правильним застосуванням заходів переконання, примусу, дисциплінарного та громадського впливу; належним виконанням умов контракту про проходження служби.

Стаття 2 Дисциплінарного статуту: дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Стаття 5 Дисциплінарного статуту: за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Стаття 7 Дисциплінарного статуту: службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників.

Стаття 12 Дисциплінарного статуту: на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Стаття 14 Дисциплінарного статуту: з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ. За кожне порушення службової дисципліни накладається лише одне дисциплінарне стягнення. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Пункт 2.1 розділу ІІ Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої Наказ МВС України від 12.03.2013р. №230, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2013 року за №541/23073 (далі - Інструкція №230): підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

Як убачається з п.п.6 ч.1 ст.77 ст.18 Закону №580-VIII (з урахуванням п.9 Прикінцевих та Перехідних положень ЗаконуУкраїни "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України "Про Національну поліцію" від 23 грудня 2015 року №901-VIII), поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту.

Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з наступного.

Підставою для звільнення позивача зі служби в поліції стали обставини порушення ним службової дисципліни, тобто судом в межах розгляду цієї справи не досліджувалось питання наявності або відсутності вини в діях позивача щодо вчинення злочину, а надавалась правова оцінка обставинам наявності або відсутності вчинення ним дисциплінарного проступку.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушення Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов'язків.

Колегія суддів також зазначає, що реалізація дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби за порушення службової дисципліни є окремою підставою для звільнення, яка не пов'язана із порушенням кримінальної справи та набрання чинності вироком суду. А наявність кримінального провадження, відкритого стосовно особи, яка проходить службу в поліції, не виключає можливості застосування стосовно цієї особи наслідків, передбачених пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію»у разі встановлення під час службового розслідування невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни.

Зазначені обставини повністю спростовують твердження позивача щодо застосування до нього дисциплінарного стягнення за ознаками кримінального правопорушення, та вказують на неспроможність посилань на відсутність вироку щодо нього.

Посилання скаржника на те, що п.2.1 Інструкції №230 може застосовуватися лише у тому випадку коли буде доведена вина особи у вчиненні кримінального або адміністративного правопорушення є безпідставним, оскільки за змістом цього законодавчого положення підставами для проведення службового розслідування можуть бути не тільки скоєння особами РНС кримінальних або адміністративних правопорушень, але і вчинення особами РНС інших діянь, які порушують службову дисципліну, а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

Отже, з урахуванням встановлених судом попередньої інстанції обставин, слід дійти висновку про правомірність звільнення позивача зі служби в поліції.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги щодо багаторічної сумлінної служби позивача в органах внутрішніх справ, недоведеність вини в кримінальному злочині, наявність 19 заохочень, колегія суддів зазначає, що вчинення навіть одного проступку, який ганьбить звання офіцера поліції, нівелює всі попередні заслуги поліцейського, оскільки дискредитує не лише особу поліцейського, а й поліцію в цілому, як орган, що служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Крім того, посилаючись на неповне встановлення судом обставин справи, скаржник не зазначив які саме фактичні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, не бути встановлені судом.

Решта доводів апеляційної скарги є несуттєвими, правомірність висновків суду першої інстанції не спростовують.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з того, що судом першої інстанції було надано належну правову оцінку доводам, викладеним у позовній заяві та запереченнях проти позову, а також наведеним сторонами під час судового розгляду справи. Жодних нових доводів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваного судового рішення, у апеляційній скарзі не зазначено.

Відповідно до ст. ст. 242 КАС України КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.ст. 315, 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

При цьому апеляційна скарга не містять посилання на обставини, передбачені статтями 317-319 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Керуючись ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, Київського відділу поліції в м. Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 28.03.2019р.

Головуючий суддя ОСОБА_6
Судді ОСОБА_7 ОСОБА_8