Справа № 160/7996/18
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2019-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
О К Р ЕМ А У Х В А Л А
03 квітня 2019 року Справа №160/7996/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Сліпець Н.Є.
розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпрі заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними рішень, вчинених суб'єктом владних повноважень-відповідачем на виконання рішення суду у справі №160/7996/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, третя особа, Комунальний заклад «Дніпропетровський центр первинної медико-санітарної допомоги №8» Департаменту здоров'я Дніпропетровської міської ради, про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, -
22.11.2018 року рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, третя особа, Комунальний заклад «Дніпропетровський центр первинної медико-санітарної допомоги №8» Департаменту здоров'я Дніпропетровської міської ради задоволено частково, а саме:
- визнано неправомірною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, оформлену листом №2677/05/33 від 11.07.2017 року, про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком як матері інваліда ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, яка виховала його до шестирічного віку;
- зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком як матері інваліда ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, яка виховала його до шестирічного віку з дня письмового звернення, з урахуванням зазначених у рішенні суду висновків.
Вказане рішення суду набрало законної сили 21.01.2019 року.
21.01.2019 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист по даній справі.
20.03.2019 року позивач звернулась до суду із заявою про визнання протиправним рішень, вчинених суб'єктом владних повноважень на виконання рішення суду у справі №160/7996/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, третя особа, Комунальний заклад «Дніпропетровський центр первинної медико-санітарної допомоги №8» Департаменту здоров'я Дніпропетровської міської ради, про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії.
В обґрунтування заяви посилається на те, що після отримання виконавчого листа 25.01.2019 року звернулась з ним до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції із заявою про примусове виконання рішення суду від 22.11.2018 року у справі № 160/7996/18. 29.01.2019 року державним виконавцем Ріга М.М. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 57821473. Проте, на виконання даного рішення Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області листом від 07.02.2019 року № 3369/08-01/26 повідомило, що заява про призначення пенсії за віком як матері інваліда з дитинства, яка виховала його до шестирічного віку, повторно розглянута та прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії. Разом з тим, пенсійним органом не були враховані зазначені у судовому рішенні висновки, як того передбачає його резолютивна частина, оскільки відмова, оформлена листом від 07.02.2019 року №3369/08-01/21, ґрунтується на тих самих підставах, що і відмова, оформлена листом № 2677/05/3 від 11.07.2017 року, яка визнана неправомірною відповідно до рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.11.2018 року № 160/7996/18.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.03.2019 року вказану заяву призначено до розгляду в порядку письмового провадження на 29.03.2019 року (а.с. 116).
Дослідивши матеріали заяви, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються її вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про наявність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.11.2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, а саме: визнано неправомірною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, оформлену листом №2677/05/33 від 11.07.2017 року, про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком як матері інваліда ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, яка виховала його до шестирічного віку та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком як матері інваліда ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, яка виховала його до шестирічного віку з дня письмового звернення, з урахуванням зазначених у рішенні суду висновків (а.с. 80-83).
На виконання даного рішення суду Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області листом від 07.02.2019 року №3369/08-01/21 повідомило відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про виконання рішення суду від 22.11.2018 року.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Так, Європейський Суд з прав людини звертає увагу на те, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні (рішення у справі «Скордіно проти Італії»). Таким чином, виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом (рішення у справі «Сіка проти Словаччини»).
Аналіз зазначених вище рішень Європейського Суду з прав людини свідчить про те, що з метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві існує інститут судового контролю за виконанням судового рішення.
Судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-позивача.
Згідно з ч. 1 ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Відповідно до ч. 6 ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України, за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.
Частинами 1, 2 ст. 249 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб'єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.
У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.
Згідно із ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Частинами 1, 2, 4 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII визначено, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України.
Судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.
Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.
Відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
З аналізу викладеного вбачається, що рішення суду, яке набрало законної сили є обов'язковим до виконання всіма учасниками справи.
Разом з тим, судом встановлено, що на виконання рішення суду від 22.11.2018 року у справі № 160/7996/18, відповідач листом від 07.02.2019 року №3369/08-01/21 повідомив про виконання рішення суду від 22.11.2018 року.
Згідно даного листа вбачається, що пенсійний фонд повторно розглянув заяву ОСОБА_1 щодо призначення пенсії за віком як матері інваліда з дитинства, яка виховала його до шестирічного віку, відповідно до п. 3 ст. 115 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та за результатами її розгляду повторно відмовив ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком як матері інваліда з дитинства, яка виховала її до шестирічного віку, у зв'язку з відсутністю умов.
Між тим, судом встановлено, що пенсійним органом проігноровані та не враховані висновки суду, викладені у рішенні від 22.11.2018 року. Так, відмова, оформлена листом від 07.02.2019 року №3369/08-01/21, ґрунтується на тих самих підставах, що і відмова, оформлена листом № 2677/05/3 від 11.07.2017 року, яка визнана неправомірною судом, зокрема, що остання, як одержувач державної соціальної допомоги в Управлінні праці та соціального захисту населення на обліку не перебувала та ніяких видів допомоги не отримувала. При цьому, як визначено рішенням суду, відсутність ОСОБА_1 на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком як матері інваліда з дитинства, яка виховала його до шестирічного віку. Дослідженню підлягає виключно факт наявності інвалідності дитини, матір'ю якої є ОСОБА_1. Однак, будь-яких обгрунтованих висновків з урахуванням даної обставини, пенсійним органом не надано.
Отже, судом встановлено, що відповідачем фактично не виконано рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.11.2018 року, у зв'язку з чим заява ОСОБА_1 про визнання протиправними рішень, вчинених суб'єктом владних повноважень-відповідачем на виконання рішення суду у справі №160/7996/18 є обґрунтованою, та такою, що підлягає задоволенню.
При цьому, суд звертає увагу позивача, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.11.2018 року зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області лише повторно розглянути іі заяву про призначення пенсії за віком як матері інваліда, який помер, без зобов'язання пенсійного органу прийняти позитивне рішення з даного питання, а виключно з урахуванням зазначених у рішенні суду висновків.
Таким чином, враховуючи те, що до теперішнього часу рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.11.2018 року у справі № 160/7996/18 фактично не виконано, суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви ОСОБА_1 та наявність з боку Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області протиправної бездіяльності щодо невиконання рішення суду та необхідності направлення на його адресу окремої ухвали.
Згідно із ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 243, 245, 249, 250, 370, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними рішень, вчинених суб'єктом владних повноважень-відповідачем на виконання рішення суду у справі №160/7996/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, третя особа, Комунальний заклад «Дніпропетровський центр первинної медико-санітарної допомоги №8» Департаменту здоров'я Дніпропетровської міської ради, про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.
Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомити Дніпропетровський окружний адміністративний суд про вжиті заходи не пізніше одного місяця з дня надходження окремої ухвали.
Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Сліпець