Справа № 1540/3757/18
Суддя: Танцюра К.О.
Дата ухвалення: 2019-03-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 1540/3757/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Танцюри К.О.,

за участю секретаря Орленко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Одесі справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Софія Інвест” до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, треті особи Приватне підприємство “Управитель”, Комунальне підприємство “Житлово-комунальний сервіс “Порто-Франківський”, про визнання протиправним та скасування розпорядження в частині,-

ВСТАНОВИВ:

26 липня 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю “Софія Інвест” звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, треті особи: Приватне підприємство “Управитель”, Комунальне підприємство “Житлово-комунальний сервіс “Порто-Франківський”, про визнання протиправним та скасування розпорядження від 19.05.2017р. №196 в частині призначення КП «ЖКС «ПОРТО-ФРАНКІВСЬКИЙ» управителем у багатоквартирному будинку №32, розташованого по вул.Софіївській у м.Одесі, з урахуванням уточненої позовної заяви від 16.08.2018р. (а.с.149-155 т.1)

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 27.09.2018р. було задоволено клопотання представника Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про закриття провадження у справі та закрито провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Софія Інвест” до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, треті особи Приватне підприємство “Управитель” та Комунальне підприємство “Житлово-комунальний сервіс “Порто-Франківський”, про визнання протиправним та скасування розпорядження від 19.05.2017 року № 196 в частині.

Постановою П’ятого апеляційного адміністративного суду від 05.12.2018р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Софія Інвест” задоволено, ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 27.09.2018р. про закриття провадження у справі скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою від 27.12.2018р. прийнято до провадження зазначену справу та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 20.02.2019р. закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи до судового розгляду по суті.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 22.06.2016р. співвласниками багатоквартирного будинку №32 у встановленому чинним законодавством порядку була обрана форма управління багатоквартирним будинком та визначено управителем багатоквартирного будинку за місцезнаходженням вул. Софіївська 32 у м.Одесі - ПП «УПРАВИТЕЛЬ», про що відповідним чином було проінформовано виконавчий орган місцевого самоврядування. Позивач зазначав, що ПП «УПРАВИТЕЛЬ» неодноразово зверталося з письмовими заявами про передання багатоквартирного будинку №32 йому в управління як до органів місцевого самоврядування, так і до КП «ЖКС «ПОРТО-ФРАНКІВСЬКИЙ», як балансоутримувача будинку, однак рішення співвласників багатоквартирного будинку №32 про передачу будинку в управління ПП«УПРАВИТЕЛЬ» не реалізовано з незалежних від позивача та ПП «УПРАВИТЕЛЬ» причин. На думку представника позивача, всупереч нормам чинного законодавства та рішення Одеської міської ради №1358-VIІ від 07.12.2016р., яким чітко визначено, що районні адміністрації уповноважені провести конкурси з призначення управителів багатоквартирних будинків в яких не створені об'єднання співвласників багатоквартирних будинків та співвласники яких не прийняли рішення про форму управління багатоквартирним будинком, а також, не зважаючи на те, що співвласниками багатоквартирного будинку №32 до прийняття Одеською міською радою вказаного рішення вже була обрана форма управління будинком, Приморська районна адміністрація Одеської міської ради включила багатоквартирний будинок №32 до об’єкту конкурсу та провела конкурс з визначення управителем. У зв'язку з викладеним, представник позивач вважає, що дії Приморської районної адміністрації Одеської є такими, що суперечать нормам чинного законодавства та порушують права та законні інтереси ТОВ «СОФІЯ ІНВЕСТ», як співвласника багатоквартирного будинку №32 на вільне користування спільним майном та участь в управлінні ним.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги викладені у адміністративному позові та просив суд задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог ТОВ «СОФІЯ ІНВЕСТ», зазначивши, що 20.09.2018р. Приморська районна адміністрація Одеської міської ради прийняла розпорядження № 357 “Про виключення будинку № 32 по вулиці Софіївській в м. Одесі з додатку №2 розпорядження Приморської районної адміністрації від 19.05.2017р. №196 “Про призначення управителів багатоквартирних будинків Приморського району м.Одеси”. Вказаним розпорядженням №357 від 20.09.2018р. внесено зміни до розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради №196 від 19.05.2017р., а саме, виключено будинок № 32 по вулиці Софіївській у м.Одесі з додатку № 2, розірвано договір № 02/1298 від 23.05.2017р., укладений з Комунальним підприємством “Житлово-комунальний сервіс “Порто-Франківський”, “Про надання послуг з управління багатоквартирним будинком №32 по вулиці Софіївській в м. Одесі”. У зв'язку з викладеним та посилаючись на те, що Приморською районною адміністрацією Одеської міської ради фактично повністю відновлені законні права та інтереси ТОВ “Софія Інвест”, шляхом прийняття розпорядження № 357, відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ “Софія Інвест” у повному обсязі.

Представник третьої особи ПП «УПРАВИТЕЛЬ» підтримав позовні вимоги позивача та просив задовольнити їх у повному обсязі.

Третя особа Комунальне підприємство “Житлово-комунальний сервіс “Порто-Франківський” повідомлялась про день та час слухання справи, однак у судове засідання представник товариства не з'явився.

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

ТОВ «СОФІЯ ІНВЕСТ» є власником житлових та нежитлових приміщень, що розташовані у багатоквартирному будинку №32 по вулиці Софіївській в м. Одесі, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно щодо об’єкта нерухомого майна (а.с.37-66 т.1).

01.07.2015р. набув чинності Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку». Відповідно до ч.1 ст. 9 зазначеного Закону управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об'єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об'єднань співвласників багатоквартирного будинку). Частиною 1 ст.10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» визначено, що співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому цією статтею.

22.06.2016р. для вирішення питання про самостійне управління будинком співвласники багатоквартирного будинку №32 розташованого по вулиці Софіївській у м.Одесі провели збори співвласників багатоквартирного будинку №32 та відповідно до протоколу зазначених зборів вирішили (а.с.67-116 т.1) визначити управителем багатоквартирного будинку №32 по вулиці Софіївській в м. Одесі ПП «Управитель» та обрали уповноваженою особою співвласників під час укладання договору з управителем і здійснення контролю за його виконанням співвласника ТОВ «СОФІЯ ІНВЕСТ».

При цьому, п.2 розпорядження Приморської районної адміністрації від 19.05.2017р. №196 на підставі наказу Мінстерства регіонального розвитку, будівництва та житлово – комунального господарства України від 13.06.2016р. №150 «Про затвердження Порядку проведення конкурсу з призначення управителя багатоквартирного будинку», рішення Одеської міської ради від 07.12.2016р. №1358 –VII «Про організацію та проведення конкурсів з призначення управителів багатоквартирних будинків у м.Одесі», розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 03.02.2017р. №33 «Про затвердження положення про конкурсну комісію щодо призначення управителів багатоквартирних будинків Приморського району та складу конкурсної комісії» на підставі протоколу засідання конкурсної комісії щодо призначення управителів багатоквартирних будинків Приморської районної адміністрації Одеської міської ради №5 від 15.05.2017р., ст. 41 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Пооження про Приморську районну адміністрацію, призначено КП «ЖКС «Порто-Франківський» управителем багатоквартирних будинків Приморського району за об’єктом №2 (а.с.157 т.1)

Як вбачається з додатку №2 до розпорядження Приморської районної адміністрації від 19.05.2017р. №196 до об’єкту конкурсу включено, зокрема, будинок за адресою вул. Софіївська 32 у м.Одесі (а.с.158-166т.1).

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 7 ст.55 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР визначено, що голова районної, обласної, районної у місті ради в межах своїх повноважень видає розпорядження.

Згідно із ч.10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Відповідно до ч.2 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до Рішення Конституційного суду України від 25.11.1997р. N6-зп по справі N18/1148-97 частину другу статті 55 Конституції України необхідно розуміти так, що кожен, тобто громадянин України, іноземець, особа без громадянства має гарантоване державою право оскаржити в суді загальної юрисдикції рішення, дії чи бездіяльність будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх рішення, дія чи бездіяльність порушують або ущемлюють права і свободи громадянина України, іноземця, особи без громадянства чи перешкоджають їх здійсненню, а тому потребують правового захисту в суді.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб’єктів владних повноважень.

Згідно з ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб’єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб’єкта владних повноважень протиправними та зобов’язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб’єкта владних повноважень протиправною та зобов’язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб’єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб’єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Суд зазначає, що адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав у сфері публічно-правових відносин. Разом з тим, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу, встановити чи є відповідне право або інтерес порушеним, а також визначити чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Як встановлено судом, 20.09.2018р. Приморська районна адміністрація Одеської міської ради прийняла розпорядження №357 “Про виключення будинку № 32 по вулиці Софіївській в м. Одесі з додатку № 2 розпорядження Приморської районної адміністрації від 19.05.2017 р. № 196 “Про призначення управителів багатоквартирних будинків Приморського району м. Одеси”(а.с.118 т.1).

Пунктами 1,2 розпорядження №357 від 20.09.2018р. внесено зміни до розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради №196 від 19.05.2017р., а саме виключено будинок №32 по вулиці Софіївській в м. Одесі з додатку № 2, розірвано договір № 02/1298 від 23.05.2017р., укладений з Комунальним підприємством “Житлово-комунальний сервіс “Порто-Франківський”, “Про надання послуг з управління багатоквартирним будинком № 32 по вулиці Софіївській в м. Одесі”.

Таким чином, оскаржене позивачем розпорядження від 19.05.2017р. №196 в частині призначення КП «ЖКС «ПОРТО-ФРАНКІВСЬКИЙ» управителем у багатоквартирному будинку №32, розташований по вул. Софіївській у м.Одесі, є нечинним. При цьому, із позовними вимогами ТОВ «СОФІЯ ІНВЕСТ» про визнання незаконним розпорядження Приморської районної адміністрації від 19.05.2017р. №196, у відповідності до ч.10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», позивач до суду не звертався.

Частиною 2 ст.9 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб’єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб’єктів владних повноважень.

При цьому, при вирішені питання можливості виходу судом за межі позовних вимог у порядку ч.2 ст. 9 КАС України, суд враховує, що використання судом вказаного права можливе за умови ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб’єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб’єктів владних повноважень.

Водночас, судом не встановлено, а позивачем не доведено, що визнання оскарженого та фактично скасованого суб’єктом владних повноважень розпорядження органу місцевого самоврядування протиправним (незаконним) може захистити права та інтереси ТОВ «СОФІЯ ІНВЕСТ».

Статтею 13 Конвенції встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У рішенні від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об'єднаного Королівства» ЄСПЛ вказав, що норма статті 13 Конвенції гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Сутність цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органу розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечать при цьому виконання своїх зобов'язань. Суд визнав, що вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачені національним законодавством (пункт 145 рішення).

У пункті 50 рішення від 13 січня 2011 року у справі «Чуйкіна проти України» ЄСПЛ зазначив, що порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції - гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі - провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення від 10 липня 2003 року у справах «Мултіплекс проти Хорватії» (Multiplex v. Croatia), заява № 58112/00, пункт 45 та «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, пункт 25, ECHR 2002 II).

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об'єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Стаття 13 Конвенції, крім іншого визначає те, що засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, "ефективний засіб правого захисту" у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Разом з тим, суд зазначає, що відсутність «бажаного результату» виключає можливість визначення правового захисту, оскільки "бажаний результат" встановлює межі (кінцеву мету) правового захисту, який полягає у використанні передбачених законом можливостей для поновлення порушеного, визнання невизнаного, чи присудження оспорюваного права саме в цих межах.

У зв'язку з вкладеним, суд приходить до висновку, що розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради «Про призначення управителів багатоквартирних будинків Приморського району м.Одеси» від 19.05.2017р. №196 в частині призначення КП «ЖКС «ПОРТО-ФРАНКІВСЬКИЙ» управителем у багатоквартирному будинку №32, розташований по вул.Софіївській у м.Одесі, є фактично скасованим відповідачем, та повторному скасуванню, а також визнанню протиправним, не підлягає.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд вважає, що адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Софія Інвест» задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Софія Інвест» - відмовити.

Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення виготовлено 29.03.2019р.

Суддя К.О. Танцюра

.