Справа № 820/2636/18
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2019-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

01 квітня 2019 р.Справа № 820/2636/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Григорова А.М. , Тацій Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження клопотання Головного управління ДФС у м. Києві про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.05.2018 року по справі № 820/2636/18

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у м. Києві

про скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.05.2018 року задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у м. Києві про скасування податкового повідомлення - рішення.

Головним управлінням ДФС у м. Києві 13.03.2019 року направлено до Харківського окружного адміністративного суду апеляційну скаргу на зазначене рішення , до якої додано клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Перевіривши доводи клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження та матеріали справи, колегія суддів вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ч. 3 ст. 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу - протягом п'ятнадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно з ч. 3 ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

З матеріалів справи судом встановлено, що рішення суду проголошено 16.05.2018р., повний тест якого виготовлено 16.05.2018р.

Вперше апеляційна скарга направлена відповідачем до суду першої інстанції 13.06.2018р.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 25.06.2018р. у задоволені клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.05.2018р. відмовлено.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 25.06.2018р. апеляційну скаргу відповідача на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.05.2018р. залишено без руху. Надано строк для усунення недоліків поданої апеляційної скарги протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

13.07.2018р. відповідачем направлено до харківського апеляційного адміністративного суду клопотання про усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 25.09.2018р. клопотання задоволено частково. Продовжено відповідачу строк дня усунення недоліків поданої скарги протягом 10 календарних днів з наступного дня після отримання копії цієї ухвали.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 29.10.2018р.апеляційну скаргу Головного управління ДФС у м. Києві на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.05.2018р. повернуто скаржнику.

13.03.2019 р. вдруге Головним управлінням ДФС у м. Києві направлена апеляційна скарга на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.05.2018р. , тобто , вже після закінчення встановленого процесуальним законом тридцятиденного строку на її подання.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку та поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення, заявник апеляційної скарги посилається на вимоги ст.ст. 7, 10, 44 КАС України та на те, що дане рішення відповідачем отримано 24.05.2018р., вперше апеляційна скарга подана в межах строку на апеляційне оскарження, однак 29.10.2018р. була повернута судом у зв'язку з несплатою судового збору. Вказує , що відповідачем здійснюються заходи щодо сплати судового збору. Разом з тим, ГУ Державної казначейської служби України в м. Києві здійснюватиметься сплата судового збору за подання апеляційної скарги ГУ ДФС у м. Києві, що займає тривалий час. Окрім цього, у звязку із труднощами та тривалістю процедури в отриманні необхідних сум на сплату судового збору від органів Казначейства просить також відстрочити сплату судового збору. Враховуючи те, що строк оскаржуваного рішення в один рік ще не закінчився та з метою захисту економічних інтересів держави та бажаючи реалізувати своє право на апеляційне оскарження просить поновити строк та відкрити апеляційне провадження.

Колегія суддів зазначає, що жодних обґрунтувань, які б підтверджували поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження, апелянт не наводить та доказів в підтвердження поважності пропуску строку до суду не надає.

Слід зазначити, що поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження можуть бути визнані лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

Отже, строк повинен бути пропущений виключно з поважних причин.

Також, суд враховує практику Верховного Суду в ухвалі від 26.09.2018 справа №753/7279/18, а саме висновки суду, що поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд судді, суду.

Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються обставини, які не залежать від волі заінтересованої особи і перешкодили їй виконати процесуальні дії у межах встановленого законом проміжку часу. До їх числа відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об'єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними, та після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Таким чином, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій і стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків.

Апелянт, повинен бути обізнаний з порядком та строками апеляційного оскарження, встановленими процесуальним законодавством, а також вчиняти всі залежні від нього дії з метою дотримання відповідних вимог КАС України.

У низці рішень Європейського суду з прав людини зазначено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Осман проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1998 р. зазначено, що обмеження не буде сумісним з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., «якщо воно не має правомірної мети і якщо відсутнє пропорційне співвідношення між вжитими засобами та постановленою метою».

Так, існування процесуальних строків на оскарження судових рішень зумовлене вимогами щодо забезпечення швидкого та ефективного розгляду справ, дисциплінування поведінки учасників процесу. Саме тому закон передбачає різноманітні способи визначення проміжку часу, протягом якого такі учасники можуть здійснити свої процесуальні права.

Важливість існування та дотримання строків звернення з апеляційною скаргою також зумовлено і такими обставинами.

Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким кожна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обовязкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий, лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Водночас, суд звертає увагу, що поважними визнаються обставини, які є обєктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і повязані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій. Такими обставинами є ті, що унеможливлюють вчасне звернення до суду з апеляційною скаргою.

Враховуючи, що процесуальний строк на апеляційне оскарження судового рішення відповідачем пропущено, підстави, вказані у клопотанні, є неповажними, останньому необхідно надати до Другого апеляційного адміністративного суду заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.05.2018 року з зазначенням поважних причин такого пропуску та надати докази в їх обґрунтування.

За таких обставин, в задоволенні клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження слід відмовити.

Щодо клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Частина друга статті 44 КАС України покладає на учасників справи обов'язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету ОСОБА_2 Європи державам-членам щодо заходів, що полегшують доступ до правосуддя від 14.05.1981№ R (81) 7: «В тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати» (підпункт 12 пункту D).

Отже, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду є складовою доступу до правосуддя.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає ОСОБА_3 № 3674-VI.

Частиною 1 статті 1 Закону №3674-VI визначено, що судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення (ч. 1 ст. 2 Закону № 3674-VI).

За приписами ч. 1 ст. 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Зазначене узгоджується з вимогами частини 1 статті 8 Закону № 3674-VI, якими визначено чіткі умови, за яких можливо відстрочити чи розстрочити, зменшити розмір судового збору чи звільнити від його сплати.

Частина 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

Відхиляючи доводи заявника щодо наявності підстав для відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у неї коштів, призначених для сплати судового збору, не звільняють державний орган від обов'язку своєчасної сплати судового збору. Зазначена позиція відповідає висновкам Європейського суду з прав людини у рішенні по справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» від 18 жовтня 2005 року (заява № 70297/01).

Заявником не надано доказів, які б безспірно посвідчували ту обставину, що ГУ ДФС у м. Києві станом на час подання апеляційної скарги (як вперше так і вдруге) не має коштів для здійснення такої оплати і, що на час розгляду справи судом апеляційної інстанції необхідна сума коштів для оплати судового збору буде у його розпорядженні.

З урахуванням наведеного, не закінчення річного строку та захист економічних інтересів держави не може слугувати безумовною підставою для задоволення заяви ГУ ПФУ у м. Києві про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене, клопотання Головного управління ДФС у м. Києві про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження та про відстрочення сплати судового збору підлягають залишенню без задоволення.

Керуючись ст. ст. 118, 121, ч.3 ст.243, ч.6 ст.250, ч.2 ст.321, ст.325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотань Головного управління ДФС у м. Києві про поновлення строку на апеляційне оскарження та про відстрочення сплати судового збору відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_3
Судді(підпис) (підпис)ОСОБА_4 ОСОБА_5