Справа № 440/4367/18
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2019-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

01 квітня 2019 р.Справа № 440/4367/18

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача - Мельнікової Л.В.,

суддів - Кононенко З.О. , Калитки О. М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові клопотання Міністерства оборони України про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2019 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування пункту протоколу засідання комісії, зобов`язання вчинити певні дії, -

Встановила:
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 11.02.2019 року задоволений адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування пункту протоколу засідання комісії, зобов`язання вчинити певні дії.

11.03.2019 року судове рішення оскаржено відповідачем Міністерством оборони України в апеляційному порядку. Одночасно скаржником заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення по справі.

В обґрунтування заявленого клопотання заявник зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про Збройні Сили України», Міноборони є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України, а згідно ст. 15 цього Закону, фінансування Збройних Сил України здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до Бюджетного кодексу України, Міноборони є головним розпорядником коштів Державного бюджету України, якому бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України на відповідний рік (п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 22), будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення (ч. 1 ст. 23), а згідно абз. 5 п. 1.4. розділу 1 Положення про фінансове господарство військової частини Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 12 листопада 2010 року № 590, Міноборони свої функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України реалізовує через Департамент фінансів Міністерства оборони України.

У зв`язку з тим, що Східний ТЮВ (м. Харків) є бюджетною установою і повністю фінансується за рахунок коштів державного бюджету через Департамент фінансів Міноборони (м. Київ), територіально відокремлений від центрального апарату Міноборони, через тривалу процедуру отримання коштів на момент подання апеляційної скарги Департаментом фінансів судовий збір за подання даної апеляційної скарги не сплачено з об`єктивних та незалежних від нього причин по причині відсутності бюджетних коштів, а тому такий майновий стан перешкоджає представнику Міноборони сплаті ним судового збору у встановленому порядку і розмірі та наданню до суду апеляційної інстанції доказів його сплати.

За наведених обставин, скаржник просить задовольнити його клопотання та відстрочити Міністерству оборони України сплату судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи клопотання та матеріали справи, колегія суддів вважає, що заявлене клопотання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Частина друга статті 44 КАС України покладає на учасників справи обов`язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, що полегшують доступ до правосуддя від 14.05.1981№ R (81) 7: «В тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати» (підпункт 12 пункту D).

Отже, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду є складовою доступу до правосуддя.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон № 3674-VI.

Частиною 1 статті 1 Закону №3674-VI визначено, що судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення (ч. 1 ст. 2 Закону № 3674-VI).

За приписами ч. 1 ст. 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Зазначене узгоджується з вимогами частини 1 статті 8 Закону № 3674-VI, якими визначено чіткі умови, за яких можливо відстрочити чи розстрочити, зменшити розмір судового збору чи звільнити від його сплати.

Частина 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

Відхиляючи доводи заявника щодо наявності підстав для відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що обставини, пов`язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у неї коштів, призначених для сплати судового збору, не звільняють державний орган від обов`язку своєчасної сплати судового збору. Зазначена позиція відповідає висновкам Європейського суду з прав людини у рішенні по справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» від 18 жовтня 2005 року (заява № 70297/01).

Заявником не надано доказів, які б безспірно посвідчували ту обставину, що Міністерство оборони України станом на час подання апеляційної скарги не має коштів для здійснення такої оплати і, що на час розгляду справи судом апеляційної інстанції необхідна сума коштів для оплати судового збору буде у його розпорядженні.

За наведених обставин, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання Міністерства оборони України про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2019 року по справі 440/4367/18, та відмовляє у його задоволенні.

На підставі наведеного, керуючись ст. 133, ч. 3 ст. 243, ч. 2 ст. 321 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
У задоволенні клопотання Міністерства оборони України про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2019 року по справі № 440/4367, - відмовити.

Ухвала Другого апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач (підпис)Л.В. Мельнікова
Судді(підпис) (підпис) З.О. Кононенко О.М. Калитка