Справа № 415/8881/18
Суддя: Фастовець В. М.
Дата ухвалення: 2019-03-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2019 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі

головуючого судді Фастовця В.М.,

за участю секретаря судового засідання Гавриленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського взводу № 1 роти №1 УПП в Луганській області капрала поліції ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати дії відповідача щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126, ч. 6 ст.121 КУпАП протиправними, скасувати постанову серії ВР № 313884 від 23.10.2018.

Позивач у судове засідання не зявився, у письмовій заяві позов підтримав, просив справу розглядати за його відсутності.

Відповідач у судове засідання не зявився, надав до суду клопотання, в якому просить адміністративний позов розглянути за його відсутності та долучити до справи відеозапис події.

У судовому засіданні встановлено, що 19 жовтня 2018 р. відповідачем відносно позивача протиправно було складено постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ВР № 313884, за вчинення правопорушень передбачених ч.1 ст.126, ч.6 ст.121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. У вказаній постанові зазначено, що ОСОБА_1 19.10.2018 о 21 год. 34 хв. у м. Лисичанську по вулиці Карла Маркса, керував транспортним засобом в темну пору доби з номерним знаком, що не освітлений, а також не предявив поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.п. 2.9 (в), 2.4 (а) ПДР України.

Задовольняючи позов, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.2 ч.3 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Такими обставинами у справах про накладення адміністративних стягнень є, зокрема, докази вчинення особою адміністративного правопорушення.

Суд наголошує на тому, що перевірці у такому випадку підлягають дії субєкта владних повноважень саме під час прийняття рішення та врахування ним усіх обставин також саме на час прийняття рішення.

Підтвердження наявності таких обставин на час прийняття рішення зазвичай закріплене у відповідних процедурах, що регламентовані законними та підзаконними актами, дотримання яких і дія у межах яких є обовязком субєкта владних повноважень згідно ст.19 Конституції України.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками…, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Порядок дослідження і закріплення доказів у справах про адміністративне правопорушення регламентується наступними нормами КУпАП.

Ст.279 ч.2 - … посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, розяснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обовязки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Ст.252 КУпАП - посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.283 ч.2 абз.3 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Окрім того, приписи ст.7 ч.1-3 КУпАП визначають, що ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.77 ч.2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З постанови про накладення адміністративного стягнення відносно позивача вбачається, що до неї не надано жодного доказу вчинення позивачем інкримінованого йому адміністративного правопорушення, та відсутні відомості про технічний засіб, на який провадився відеозапис (а.с.13).

Що стосується наданого відповідачем диску з відеозаписом, суд наголошує на тому, що відеозапис у справах подібної категорії має подвійну правову природу.

По-перше, як доказ дотримання субєктом владних повноважень вимог законодавства під час підготовки до розгляду та розгляду справи про адміністративне правопорушення розяснення процесуальних прав, оголошення про розгляд справи, надання часу для виклику захисника тощо.

В цьому випадку відеозапис може бути використаний у якості доказу у справі в порядку адміністративного судочинства згідно ст.72 ч.1 КАС України, т.я. він може слугувати доказом дотримання відповідачем передбачених законодавством процедур, закріплення та підтвердження здійснення яких на час розгляду справи про адміністративне правопорушення законодавством для справ, що розглядаються працівника патрульної поліції, не передбачене.

По-друге, як безпосередній доказ скоєння адміністративного правопорушення. Це можливо лише за умови, що його існування на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення належним чином зафіксоване у постанові про накладення адміністративного стягнення (протоколі про адміністративне правопорушення, протоколі розгляду справи колегіальним органом тощо). Саме це робить такий доказ допустимим, як одержаний у порядку, визначеному законом (слід зазначити, що це поняття має більш широкий зміст, бо саме по собі здійснення відеозапису працівником поліції недостатньо для цього, як недостатньо вилучення доказу на законних підставах за ухвалою суду, але без законного оформлення вилучення шляхом складання протоколу обшуку),

Тому суд зазначає, що не може взяти до уваги наданий відповідачем відеозапис, як недопустимий відповідно до ст.74 ч.1 КАС України доказ, в частині, що стосується підтвердження скоєння позивачем правопорушення, тому що в цій частині цей відеозапис є доказом в розумінні ст.251 КУпАП, і підлягав оцінці відповідачем на предмет належності та допустимості під час розгляду справи про адміністративне правопорушення і накладення адміністративного стягнення на позивача, що прямо передбачено вищенаведеною ст.279 ч.2 КУпАП.

Є неприпустимим прийняття наданого відеозапису як доказу скоєння правопорушення і з огляду на приписи ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод стосовно розгляду справи незалежним та безстороннім судом.

Особа, якій не було достеменно відомо ні під час розгляду справи, ні з постанови про накладення адміністративного стягнення про існування доказів можливого скоєння нею правопорушення вправі розраховувати на поважність причин не предявлення їй такого доказу під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Однак відповідачем суду не наведено будь-яких причин, з яких він не дотримався наведених положень КУпАП щодо фіксування і дослідження доказів у справі про адміністративне правопорушення.

За таких умов, суд, приймаючи такий доказ, фактично легітимізує порушення з боку субєкта владних повноважень порядку оформлення доказів під час розгляду справ про адміністративне правопорушення, нівелює вимоги ст.7 КУпАП для субєкта владних повноважень щодо суворого додержання законності під час розгляду справ про адмінправопорушення, та відсутністю правових наслідків зазначеного порушення субєкта владних повноважень явно стає на його бік, чим у свою чергу порушує право на безсторонній суд.

З наведеного випливає, що у суду відсутні докази того, що на час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача відповідач приймав оскаржуване рішення з дослідженням доказів, а не на підставі тільки візуального спостереження за дотриманням позивачем ПДР.

Аналогічна позиція викладена і у постанові ВС від 26 квітня 2018 р. у справі №338/1/17 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/73700340).

Також, аналогічні висновки стосовно правових наслідків відсутності у постанові про накладення адміністративного стягнення посилання пристрій, на який зроблений відеозапис, як на суттєве порушення при накладенні адміністративного стягнення, викладені у постанові ВС від 30 травня 2018 р. в адміністративному провадженні №К/9901/29775/18 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/74407705).

Тому позов в частині визнання дій відповідача щодо розгляду адміністративної справи протиправними і скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за ст.121 ч.6 КУпАП підлягає задоволенню.

Не було підстав і для накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст.126 КУпАП.

Згідно ст.19 Констиуції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ст. 16 ЗУ «Про дорожній рух» вказано, що водій повинен предявити страховий поліс у випадках передбачених законодавством.

У п.21.2 і 21.3 ч. 2 ст. 21 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції Закону від 10.11.2015 р.) , зазначено, що контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється:

відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод;

органами Державної прикордонної служби України під час перетинання транспортними засобами державного кордону України.

При використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред'являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Суд акцентує увагу на тому, що хоча особа під час керування транспортним засобом і зобовязана мати при собі страховий поліс та предявляти його на вимогу, зокрема працівників Нацполіції, - вказане положення п.21.3 необхідно розглядати у комплексі з положенням п.21.2 цієї ж статті закону.

Тому суд робить висновок, що спеціальним Законом «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який регулює правовідносини у сфері страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, чітко визначені всього два випадки, коли уповноважені особи визначених цим же Законом органів, зокрема і Національної поліції, мають право контролювати наявність договорів страхування шляхом вимоги предявлення страхового полісу. Це випадки складення протоколу про адміністративне правопорушення чи накладення на особу адміністративного стягнення (якщо коли протокол про адміністративне правопорушення не складається) та складання матеріалів про дорожньо-транспортну подію, оскільки саме у цих двох випадках у особи може виникнути цивільно-правова відповідальність перед 3-ми особами.

Такий висновок базується також і на положеннях ст.32 Закону «Про Національну поліцію», яка передбачає чітко визначені випадки, коли поліцейський має право вимагати в особи предявлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи тощо.

Тобто право працівника органів Нацполіції вимагати у особи документи не є абсолютним і обмежується випадками, передбаченими законодавством.

Передбачив законодавець обмеження прав працівників органів Національної поліції і у інших випадках, наприклад у ст.35 Закону «По Національну поліцію» викладений виключний перелік підстав для зупинки транспортного засобу.

З огляду на положення ст.19 Конституції України суд вважає, що відповідач перевищив службові повноваження, вимагаючи у позивача надання страхового полісу, оскільки склад адміністративного правопорушення за ч. 6 ст.121 КУпАП в діях позивача був відсутній, а відповідно і відсутня підстава для перевірки наявності полісу обовязкового страхування.

Тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

В порядку ст. 139 КАС України, судові витрати віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243-246, 268-270, 286КАС України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 до поліцейського взводу № 1 роти №1 УПП в Луганській області капрала поліції ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Визнати дії поліцейського взводу № 1 роти №1 УПП в Луганській області капрала поліції ОСОБА_2 щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126, ч.6 ст.121 КУпАП протиправними.

Скасувати постанову серії ВР № 313884 від 23.10.2018 поліцейського взводу № 1 роти №1 УПП в Луганській області капрала поліції ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126, ч. 6 ст.121 КУпАП та накладене стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Судовий збір віднести на рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене до Першого апеляційного адміністративного суду через Лисичанський міський суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення.

Суддя: