Справа № 824/567/18-а
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2019-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/567/18-а

Головуючий у 1-й інстанції: Дембіцький П.Д.

Суддя-доповідач: Біла Л.М.

27 березня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Граб Л.С. Гонтарука В. М.

за участю:

секретаря судового засідання: Черняк А.В.,

представника відповідача: Баланецького О.Д.

третьої особи: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Чернівецької міської ради на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 04 грудня 2018 року (повний текст якого складено у м. Чернівцях) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Чернівецької міської ради, третя особа - ОСОБА_3 про скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

у червні 2018 року позивач - ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Чернівецької міської ради, третя особа - ОСОБА_3, у якому просила: скасувати пункт 43 рішення Чернівецької міської ради № 1216 від 16.04.2018 року "Про розгляд звернень фізичних осіб щодо передачі безоплатно у власність земельних ділянок, надання дозволів на складання та затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, визнання їх такими, що втратили чинність, та внесення змін до окремих пунктів рішень з цих питань" про надання дозволу ОСОБА_3 на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1, у власність орієнтовною площею 0,0366 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) код 02.01.

В обґрунтування позовних вимог зазначає про те, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням вимог законів України, а тому підлягає скасуванню як незаконне, оскільки ОСОБА_4, як співвласник будинковолодіння АДРЕСА_1, була позбавлена другим співвласником можливості реалізувати своє право на приватизацію земельної для обслуговування будинку.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 04 грудня 2018 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано пункт 43 рішення Чернівецької міської ради №1216 від 16.04.2018 року "Про розгляд звернень фізичних осіб щодо передачі безоплатно у власність земельних ділянок, надання дозволів на складання та затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, визнання їх такими, що втратили чинність, та внесення змін до окремих пунктів рішень з цих питань" про надання дозволу ОСОБА_3 на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1, у власність орієнтовною площею 0,0366 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) код 02.01. Стягнуто на користь ОСОБА_4 (АДРЕСА_1) судовий збір у сумі 704,80 грн., за рахунок бюджетних асигнувань Чернівецької міської ради (58000, м. Чернівці, Центральна площа, 1, код ЄДРПОУ № 04062216).

Не погодившись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело, на його переконання, до невірного вирішення справи.

14 березня 2019 року до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від позивача, в якому остання вказала на безпідставність доводів апеляційної скарги відповідача та просила залишити рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Третя особа в судовому засіданні підтримала доводи апеляційної скарги відповідача та просила скасувати рішення суду першої інстанції.

Позивач - ОСОБА_4, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали, перевіривши доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, рішення суду першої інстанції - скасувати, а провадження у справі - закрити, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 26 вересня 2005 року ОСОБА_5. та ОСОБА_4 добровільно уклали між собою договір купівлі продажу 58/100 ідеальних часток будинку з належними до нього надвірними спорудами, що знаходяться в АДРЕСА_1. За цим договором у власність ОСОБА_4 перейшло право власності 58/100 ідеальних часток житлового будинку з належними до нього надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1

Зі змісту заяви ОСОБА_3 від 23 вересня 2005 року, яка зареєстрована в реєстрі за № 7931 та надана в присутності приватного нотаріуса видно, що йому відомо про те, що ОСОБА_5, продає належні їй 58/100 часток житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд під номером АДРЕСА_1. Права його передбачені ст. 362 ЦК України, йому роз'яснено. Від здійснення переважного права купівлі передбаченого ст. 362 ЦК України вказаної частки будинку належної ОСОБА_5, відмовляється (т. 1 а. с. 45).

Згідно витягу Про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 03.10.2005 року № 8520226 видно, що за позивачем - ОСОБА_4 зареєстровано житловий будинок із належними до нього надвірними спорудами за адресою АДРЕСА_1 на праві приватної власності - частка 58/100 від 03.10.2005 року, підстава договір купівлі-продажу від 26.09.2005 року. Крім того, 17 липня 1978 року між громадянином ОСОБА_3, який проживає у АДРЕСА_1 та громадянкою ОСОБА_5 (далі - ОСОБА_5) добровільно було укладено договір про те, що ОСОБА_3 добровільно продав частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходяться в АДРЕСА_1, які розташовані на земельній ділянці, розміром 600 кв.м., який зареєстровано за № 1-553 (т. 1 а. с. 20, 21, 43).

Із змісту Інвентарної справи видно, що житловий будинок - домоволодіння АДРЕСА_1, користувачем частини зазначених споруд значиться ОСОБА_4 58/100, а також ОСОБА_3 42/100, загальна площа земельної ділянки "600". (т. 1 а. с. 29-30).

22.08.2006 рішенням Чернівецької міської ради № 98 "Про передачу безоплатно у власність земельних ділянок, припинення права користування земельними ділянками, відміну та внесення змін в раніше прийнятті рішення, відмовлено ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у передачі безоплатно у спільну сумісну власність земельної ділянки на АДРЕСА_1 площею 0,0600 га., для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в зв'язку із відсутністю згоди власника квартири № 1 - ОСОБА_3.) (т. 1 а. с. 16).

Крім того, встановлено, що пунктом № 3 рішення Чернівецької міської ради № 618 від 27.09.2012 року "Про надання громадянам земельних ділянок в оренду та визнання такими, що втратили чинність, окремих пунктів рішень і внесення змін до окремих рішень з цих питань" затверджено список землекористувачів, яким надається дозвіл на складання проектів відведення земельних ділянок в оренду (додаток 3). Пунктом 5 додатку № 3 до п.3 вказаного рішення зазначено, що надано дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки в оренду ОСОБА_3, за адресою земельної ділянки АДРЕСА_1, орієнтовна площа земельної ділянки 0,0366 га., терміном на 25 років, з цільовим призначенням - для обслуговування житлового будинку, господарських будівель споруд (існуючі), земель запасу міста (т.1 а.с.18).

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 04.03.2014 року (справа №725/6826/13-ц) визнано недійсним та скасовано п. 5 додатку 3 до п.3 рішення Чернівецької міської ради № 618 "Про надання громадянам земельних ділянок в оренду визнання такими, що втратили чинність, окремих пунктів рішень і внесення змін окремих рішень з цих питань" від 27 вересня 2012 року про надання дозволу складання проекту відведення земельної ділянки в оренду по АДРЕСА_1 для обслуговування житлового будинку, господарських будівельних споруд в розмірі 0,0366 га., ОСОБА_3 на 25 років. (т.1 а. с. 22-24).

Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 16.04.2014 року апеляційну скаргу Чернівецької міської ради та ОСОБА_3 відхилено. Рішення Першотравневого районного суду м. Червці від 04.03.2014 року залишено без змін. Рішення набрало законної сили 16.04.2014 року (т. 1 а. с. 25-27).

Матеріалами справи підтверджується та обставина, що за адресою АДРЕСА_1 знаходиться спільне домоволодіння згідно частин, які належать ОСОБА_4 та ОСОБА_3, при цьому відсутні будь-які докази, які б вказували на те, що спільному домоволодінню присвоєно різні поштові адреси, тобто номери об'єктам нерухомості, такі, як НОМЕР_2.

24.01.2018 ОСОБА_3 звернувся з заявою до Директора департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин міської ради Городенського Я.Д., в якій просив провести поділ земельної ділянки належної йому на праві спільної сумісної власності за адресою АДРЕСА_1. До вказаної заяви додав заяву, копію паспорту 1, 2, 11 сторінки, копію ідентифікаційного коду № НОМЕР_1, копію інвентарної справи на власність на 9 арк. (т. 2 а. с. 11-24, 36-49).

16.04.2018 Чернівецька міська рада прийняла рішення № 1216 "Про розгляд звернень фізичних осіб щодо передачі безоплатно у власність земельних ділянок, надання дозволів на складання та затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, визнання їх такими, що втратили чинність, та внесення змін до окремих пунктів рішень з цих питань" пунктом 43 якого ОСОБА_3, який проживає за адресою АДРЕСА_1, надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 у власність орієнтовною площею 0,036 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) код 02.01.

Не погодившись з вказаним рішенням відповідача, позивач звернулася до суду для його скасування.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що рішення від 16.04.2018 № 1216 в оскаржуваній частині прийнято без додержання вимог ст.ст. 69, 72, 73, 74, 75, 76, 77 Регламенту Чернівецької міської Ради VII скликання Затвердженого Рішенням Чернівецької міської ради VII скликання 02.02.2016 року № 105, Закону України "Про звернення громадян" Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", Земельного кодексу України, ст. 19 Конституції України.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції по суті спору та вбачає наявність підстав для закриття провадження у справі, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Розглядаючи справу по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів, однак колегія суддів вказує на помилковість зазначеного висновку, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Водночас приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

У справі, яка розглядається, позивач оскаржує рішення Чернівецької міської ради про надання третій особі у справі дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 у власність орієнтовною площею 0,036 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) код 02.01. При цьому, зазначений житловий будинок перебуває у спільній сумісній власності ОСОБА_4 та ОСОБА_3

За позицією позивача, оскаржуваним рішенням органу місцевого самоврядування порушені її права та інтереси, як власниці частини будинковолодіння, розташованого на спірній земельній ділянці, оскільки, на її думку, вона має право на приватизацію частини цієї ділянки.

Як вбачається з матеріалів справи, спірна земельна ділянка не є вільною, оскільки знаходиться під житловим будинком, що перебуває у спільній сумісній власності позивача та третьої особи, і вони мають намір поділити між собою право користування та відповідно право володіння цією земельною ділянкою. Ніхто інший, окрім співвласників цього домоволодіння, не може претендувати на вказану земельну ділянку, оскільки така зайнята об'єктом нерухомого майна - житловим будинком, де проживають співвласники цього будинковолодіння, що виключає можливість розгляду даного спору в порядку адміністративного судочинства.

Тобто, оскаржуваним рішенням відповідачем фактично здійснено поділ земельної ділянки між двома співвласниками житлового будинку, що знаходиться на спірній земельній ділянці, і визначеній адресним номером будинковолодіння.

Згідно з принципом єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованого на ній будинку, споруди (зміст якого розкривається, зокрема, як у ст. 120 Земельного кодексу України та ст. 377 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа, яка законно набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під таким будинком або спорудою після їх набуття.

Отже, відповідно до зазначених правових норм власники будинковолодіння мають право на приватизацію земельної ділянки, в тому числі шляхом безоплатної передачі їм такої із земель державної або комунальної власності, де розташована вказана споруда.

Якщо особа стверджує про порушення її прав наслідками, що спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю органу місцевого самоврядування, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни або припинення її цивільних прав чи інтересів або пов'язані з реалізацією її майнових або особистих немайнових прав чи інтересів, зокрема, і щодо оформлення права на земельну ділянку під набутим у власність будинком або спорудою, то визнання незаконними таких рішень і їх скасування є способом захисту відповідних цивільних прав та інтересів.

Натомість, за правилами ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Таким чином, предметом розгляду в цій справі є не стільки дії та рішення органу місцевого самоврядування, як суб'єкта, наділеного владно-управлінськими функціями, скільки приватний інтерес позивача щодо набуття права власності на частину спірної земельної ділянки, що свідчить про приватноправовий, а не публічно-правовий характер спірних правовідносин.

З огляду на наведене та враховуючи суть спірних правовідносин, судом апеляційної інстанції встановлено помилковість висновків суду першої інстанції, що спір у даній справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів, оскільки має вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13 лютого 2019 року по справі № 706/563/15-а.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Положеннями абз. 2 ч. 1 ст. 319 КАС України визначено, що порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених ст. 19, є обов'язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 239 КАС України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої п. 1 частини першої ст. 238 цього Кодексу, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку щодо неналежності розгляду даного спору в порядку адміністративного судочинства, у зв'язку з чим, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження по даній справі - закриттю та роз'яснює позивачу право звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 319, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Чернівецької міської ради задовольнити частково.

Рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 04 грудня 2018 року скасувати, а провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до Чернівецької міської ради, третя особа - ОСОБА_3 про скасування рішення закрити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 02 квітня 2019 року.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Граб Л.С. Гонтарук В. М.