Справа № 820/1824/17
Суддя: Мороко А.С.
Дата ухвалення: 2019-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2019 р. № 820/1824/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мороко А.С.,

за участю секретаря судового засідання - Кікояна Г.О.,

представника позивача - Бідного Б.Т.,

представника відповідача - Ковальової М.І.,

розглянувши в порядку загального провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Харкові адміністративну справу № 820/1824/17 за позовом публічного акціонерного товариства "Агрофірма "8 Березня" до Головного управління ДФС у Харківській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Державна фіскальна служба України про скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

Позивач, публічне акціонерне товариство "Агрофірма "8 Березня" звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просило суд скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС України в Харківській області № від 15.02.2017, № від 15.02.2017, № від 15.02.2017.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що спірні податкові повідомлення - рішення є протиправними, а тому, є таким, що підлягає скасуванню.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 02.10.2017 по справі № 820/1824/17, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.12.2017 по справі № 820/1824/17, позов задоволено частково.

Постановою Верховного Суду від 02.10.2018 по справі № 820/1824/17 постанову Харківського окружного адміністративного суду від 02.10.2017 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.12.2017 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

28.11.2018 дана справа надійшла до Харківського окружного адміністративного суду

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити.

Представник відповідача під час судового розгляду справи проти позову заперечував та зазначив, що при проведенні перевірки позивача податковий орган діяв у межах та у спосіб, встановлені чинним законодавством України, висновки перевірки зафіксовані належним чином, а отже, і винесені податкові повідомлення-рішення є законними. Просив у позові відмовити в повному обсязі.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, судом встановлено наступне.

Головним управлінням ДФС у Харківській області проведено документальну позапланову перевірку ПАТ "Агрофірма "8 Березня" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.13 по 31.03.16, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.13 по 31.01.16.

За результатами проведеної перевірки податковим органом складено акт перевірки № 34/20-40-14-06-10/32015641 від 23.01.2017, яким встановлено порушення:

- п.185.1 ст.185; п.187.1 ст.187; п.188.1 ст.188; п.189.1 ст.189; п.п. "а" п.198.1, п.198.3, п.198.5 ст.198; п.209.10, п.п.209.17.17 п.209.17 ст.209 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження суми податку на додану вартість за податковою декларацією з ПДВ 0110- загальна за період з 01.10.13 по 31.03.16 всього в сумі 49794 грн., в т.ч. в жовтні 2013р. в сумі 1921 грн, в листопаді 2013р. в сумі 1714 грн, в грудні 2013 року в сумі 1759 грн, в січні 2014 року в сумі 1073 грн, в лютому 2014 року в сумі 3384 грн, в березні 2014 року в сумі 3889 грн, в квітні 2014 року в сумі 2581 грн, в травні 2014 року в сумі 1216 грн, в червні 2014 року в сумі 825 грн, в липні 2014 року в сумі 469 грн, у серпні 2014 року в сумі 2016 грн, у вересні 2014 року в сумі 978 грн, в жовтні 2014 року в сумі 643 грн, в листопаді 2014 року в сумі 1035 грн, в грудні 2014 року в сумі 650 грн, в січні 2015 року в сумі 1579 грн, в лютому 2015 року в сумі 1346 грн., в березні 2015 року в сумі 2340 грн, в квітні 2015 року в сумі 2264 грн, в травні 2015 року в сумі 766 грн, в червні 2015 року в сумі 646 грн, в липні 2015 року в сумі 628 грн, в серпні 2015 року в сумі 1844 грн, у вересні 2015 року в сумі 1418 грн, в жовтні 2015 року в сумі 1777 грн, в листопаді 2015 року в сумі 1944 грн, в грудні 2015 року в сумі 1631 грн, в січні 2016 року в сумі 2289 грн, в лютому 2016 року в сумі 1839 грн, в березні 2016 року в сумі 3330 грн;

- п.188.1 ст.188; п.209.10, п.п.209.17.17 п.209.17 ст.209 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено завищення суми позитивного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту з ПДВ за податковою декларацією з ПДВ 0121 (спеціальний режим оподаткування діяльності у сфері сільського господарства), що в поточному звітному періоді підлягає нарахуванню та сплаті до державного бюджету за період з 01.01.16 по 31.03.16 в сумі 3729 грн, в т.ч. за лютий 2016 року в сумі 2064 грн та за березень 2016 року 1665 грн.;

- п.188.1 ст.188; п.п.192.1.1 п.192.1 ст.192; п.198.3 ст.198; п.209.2, п.209.10, абз. а) п.п.209.15.1 п.209.15, п.п.209.17.17 п.209.17 ст.209 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено використання сум ПДВ, що не сплачені до бюджету внаслідок застосування податкової пільги по ПДВ всупереч умовам та цілям її надання за період з 01.10.13 по 31.03.16 в сумі 22145 грн.;

- п.50.1 ст.50 Податкового Кодексу України, в результаті чого підприємством не розраховано суму штрафу від недоплати в розмірі 113 грн. при наданні уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за лютий 2015р.;

- п.п. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163, п.п. 164.1.2 п. 164.1 ст. 164, п.п. 168.1.1, 168.1.2 п. 168.1 ст.168, п.п. "а", "б" и. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, а саме податок на доходи фізичних осіб з виплаченої орендної плати за березень 2016р. не утримано та до бюджету не перераховано до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків. Донараховано податку на доходи фізичних осіб у сумі 23411,79 грн.;

- п.п. 168.1.2, п.п. 168.1.5 ст. 168, п.п. "а" п. 176.2. ст. 176 Податкового кодексу України, а саме податок на доходи фізичних осіб з заробітної плати перераховувався (сплачувався) до бюджету несвоєчасно (до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків податок не перераховувався) та не в повному обсязі, а саме за жовтень 2013р. за листопад 2013р. за грудень 2013 року, за січень 2014 року, за лютий 2014 року, за березень 2014 року, за квітень 2014 року, за травень 2014 року, за червень 2014 року, за липень 2014 року, за серпень 2014 року, за вересень 2014 року, за жовтень 2014 року, за листопад 2014 року, за грудень 2014 року, січень 2015 року, за лютий 2015 року, за березень 2015 року, за квітень 2015 року, за травень 2015 року, за червень 2015 року, за липень 2015 року, за серпень 2015 року, за вересень 2015 року, за жовтень 2015 року, за листопад 2015 року, за грудень 2015 року, за січень 2016 року та за лютий 2016 року;

- п.п. 168.1.2, п.п. 168.1.5 ст. 168, п.п. "а" п. 176.2. ст. 176 Податкового кодексу України, а саме податок з доходів фізичних осіб з орендної плати за земельні паї перераховувався (сплачувався) до бюджету несвоєчасно (до або під час виплати доходу па користь іншого платника податків податок не перераховувався) та не в повному обсязі, а саме за грудень 2013р., за вересень 2014 року, за грудень 2014 року, за листопад 2015 року, за грудень 2015 року, січень 2016 року.

На підставі акту перевірки № 34/20-40-14-06-10/32015641 від 23.01.2017 податковим органом прийняті податкові повідомлення-рішення:

- № 001491304 від 15.02.2017, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання з податку на доходи з фізичних осіб (орендна плата) у розмірі 315366,43 грн, в тому числі за основним платежем у розмірі 23411,79 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 280273,63 грн та пені у сумі 11681,01 грн;

- № 001501304 від 15.02.2017, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання з податку на доходи з фізичних осіб (заробітна плата) у розмірі 283792,60 грн, в тому числі за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 268481,95 грн та пені у сумі 15310,65 грн;

- № від 15.02.2017, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 91248,15 грн, в тому числі за основним платежем у розмірі 46065 грн, штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 45183,15 грн.

Не погодившись із вказаними податковими рішеннями відповідача, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Щодо законності винесеного податкового повідомлення-рішення № , суд зазначає наступне.

Матеріалами справи встановлено, що товариство, як резидент, який провадить підприємницьку діяльність у сфері сільського господарства, зареєстровано як суб'єкт спеціального режиму оподаткування.

В період з 01.10.2013 по 31.03.2016 позивач здійснював реалізацію переважно кінцевому споживачу м'ясо свинини, баранини, сала та субпродуктів.

Свої дії щодо прийняття податкового повідомлення-рішення № ДФС обґрунтовує тим, що у реєстрі суб'єктів спеціального режиму оподаткування серед видів діяльності товариства відсутній такий вид діяльності як виробництво м'яса (10.11), відтак позивач не мав підстав визначати свої податкові зобов'язання за наслідками господарських операцій з реалізації виробленого ним м'яса та субпродуктів із застосуванням спеціального режиму оподаткування діяльності у сфері сільського господарства.

Питання, пов'язані із запровадженням спеціального режиму оподаткування діяльності у сфері сільського господарства, внормовувались положеннями статті 209 Податкового Кодексу України (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин), відповідно до п.209.1. якої резидент, який провадить підприємницьку діяльність у сфері сільського і лісового господарства та рибальства та відповідає критеріям, встановленим у пункті 209.6 цієї статті, може обрати спеціальний режим оподаткування.

Пунктом 209.10 статті 209 Податкового Кодексу України обумовлено, що сільськогосподарське підприємство реєструється як суб'єкт спеціального режиму оподаткування. При цьому у реєстрі суб'єктів спеціального режиму оподаткування, крім відомостей, передбачених для реєстрації платників податку на додану вартість на загальних підставах, повинен міститися перелік видів діяльності такого сільськогосподарського підприємства, на які поширюється дія спеціального режиму оподаткування діяльності у сфері сільського господарства, та дата внесення запису про такі види діяльності.

Відповідно до свідоцтва позивача дія спеціального режиму поширюється на наступні види діяльності, що здійснюються ПАТ "Агрофірма "8 Березня" : 01.11 - вирощування зернових та технічних культур; 01.41 розведення великої рогатої худоби; 01.45 розведення овець, кіз. Коней; 01.46 розведення свиней, 01.47 розведення птиці», що підтверджено даними акту перевірки та які відповідають видам діяльності, визначеним п.п. 209.17.4 - 209.17.7 п. 209.17 ст.209 ПК України.

Згідно з п. 209.16 ст. 209 ПК України обробка чи переробка продукції, одержаної в результаті діяльності платника податку у сфері сільського та лісового господарства і рибальства, вважається діяльністю у сфері сільського та лісового господарства і рибальства за умови, якщо така продукція вирощується, відгодовується, виловлюється або збирається (заготовлюється) безпосередньо платником податку (крім їх придбання в інших осіб) (05.01.0, 15.11.0, 15.12.0, 15.13.0, 15.20.0, 15.31.0, 15.32.0, 15.33.0, 15.41.0, 15.42.0, 15.43.0, 15.51.0, 15.61.0, 15.62.0, 15.71.0, 15.81.0, 15.83.0, 15.85.0 КВЕД).

Відповідно до п.п. 209.17.17 п. 209.17. ст. 209 ПК України дія спеціального режиму оподаткування діяльності у сфері сільського та лісового господарства, а також рибальства поширюється на, зокрема: обробку чи переробку продукції, одержаної в результаті діяльності платника податку у сфері сільського та лісового господарства і рибальства, вважається діяльністю у сфері сільського та лісового господарства і рибальства за умови, якщо така продукція вирощується, відгодовується, виловлюється або збирається (заготовлюється) безпосередньо платником податку (крім їх придбання в інших осіб) (05.01.0, 15.11.0, 15.12.0, 15.13.0, 15.20.0, 15.31.0, 15.32.0, 15.33.0, 15.41.0, 15.42.0, 15.43.0, 15.51.0, 15.61.0, 15.62.0, 15.71.0, 15.81.0, 15.83.0, 15.85.0 КВЕД).

Суд зазначає, що наказом Держспоживстандарту України N 375 від 26.12.2005 затверджено Класифікацію видів економічної діяльності ДК 009:2005.

Класифікація видів економічної діяльності (КВЕД) є складовою системи національних класифікаторів. КВЕД розроблено на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 04.05.93 р. N 326 ( 326-93-п ) "Про Концепцію побудови національної статистики України та Державну програму переходу на міжнародну систему обліку і статистики". Розроблення КВЕД здійснено на базі міжнародної статистичної класифікації видів діяльності Європейського Союзу - Nomenclature of Activities European Community (NACE, Rev.l,mod.7).

Так, код 15.11.0 КВЕД включає виробництво м'яса, а саме: забій худоби виробництво свіжого, охолодженого замороженого м'яса в тушах; виробництво свіжого, охолодженого, замороженого м'яса у відрубах; одержування харчових субпродуктів, одержування та очищення смальцю та інших тваринних харчових жирів; одержування та первинне оброблення сирих шкур (крім свинячих), отриманих з боєнь; одержування вовни шляхом згону зі шкур; перероблення відходів, отриманих з боєнь, виробництво кісткового борошна; одержування ендокринно-ферментної і спеціальної сировини; одержування щетини свиней.

При цьому, положення Податкового кодексу України не містять визначення понять "обробка" та "переробка".

Згідно з п.5.3 ст. 5 ПК України інші терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.

Суд зазначає, що визначення поняття «переробка» міститься у Класифікації видів економічної діяльності ДК 009:2005 від 26.12.2005 N 375. Так, перероблення - технологічний процес, здійснення якого змінює форму, властивості або склад сировини, напівфабрикатів або, в окремих випадках, готової продукції з метою отримання нової продукції.

Як вбачається з акту перевірки № 34/20-40-14-06-10/32015647 від 23.01.2017 Головним управлінням ДФС у Харківській області проведено документальну позапланову перевірку ПАТ "8 Березня" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.13 по 31.03.16, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.13 по 31.01.16.

Так, позивачем надано до суду документи за спірний період, які підтверджують переробку продукції, отриманої в результаті діяльності з розведення великої рогатої худоби, розведення овець, кіз, коней, розведення свиней, розведення птиці, а саме: накладні внутрігосподарського призначення, реєстр накладних внутрігосподарського призначення, акти вибуття тварин, державне статистичне спостереження Звіт 24-сг "стан тваринництва за період з 01.01.2014 по 01.04.2016.

Отже, сільськогосподарська діяльність ПАТ "Агрофірма "8 Березня": розведення великої рогатої худоби, розведення овець, кіз, коней, розведення свиней, розведення птиці, не передбачає додатково наявності такого виду діяльності, як виробництво м'яса, оскільки його отримання є результатом переробки продукції тваринництва, яка вирощується, відгодовується, самим позивачем та відповідає КВЕД 15.11.0.

Також, з розрахунку податкового повідомлення-рішення № від 15.02.2017 судом встановлено, що сума основного платежу у розмірі 46065,00 грн та штрафних санкцій у розмірі 23032,5 грн визначені саме у зв'язку з відображенням в акті порушення позивачем п. 188.1 ст.188, п.209.10, п.п.209.17.17 п.209.17 ст.209 Податкового кодексу України та зменшено на показник від'ємного значення об'єкту оподаткування з ПДВ на суму 3729 грн, в т.ч. за лютий 2016 року в сумі 2064 грн та за березень 2016 року 1665 грн. (аркуш Акту перевірки 23)

Таким чином, в частині основного платежу - 46065,00 грн та штрафних (фінансових) санкцій - 23032,50 грн вказаного податкового повідомлення-рішення підлягає скасуванню.

Крім того, податковим органом встановлено порушення позивачем п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 189.1 ст. 189, п. 198.5 ст.198 ПК України, в редакції, чинній в періоді встановлення порушення, яке полягало в тому, що підприємство занизило суму податкових зобов'язань з ПДВ за перевірений період з 01.10.13 по 31.03.16 всього на 22838 грн. за рахунок відсутності будь-яких бухгалтерських документів, підтверджуючих використання товарів (послуг), малоцінних необоротних матеріальних активів та МШП, придбаних у ТОВ "Епіцентр К" код 32490244, в господарській діяльності. Перелік видаткових накладних (актів надання послуг), податкових накладних та номенклатури придбаних ТМЦ наведено в додатку №4 до акту перевірки. Перевіркою встановлено, що в бухгалтерському обліку придбані ТМЦ були оприбутковані в дебет рах.205 "Будівельні матеріали" з кредиту рах. 631 "Розрахунки з вітчизняними постачальниками", послуги спецдоставки - в дебет рах.232 "Виробництво (тваринництво)" з кредиту рах.631 "Розрахунки з вітчизняними постачальниками". На бухгалтерських рахунках 112 "Малоцінні необоротні матеріальні активи" та 22 "Малоцінні та швидкозношувані предмети" придбані ТМЦ такі, як витяжка кухонна ELEYUS Storm 960 LED 60 BL за ціною 2375,50 грн. без ПДВ, поверхня газова ZANUSSI ZGX566424B за ціною 3 082,50 грн. без ПДВ, шафа вбуд.електр. Zanussi OPZB4230B за ціною 4499,00 грн. без ПДВ, стіл зі штучного ротангу 120*90 см, чорний YF-9050B-11029085 за ціною 2265,00 грн. без ПДВ та інші, не оприбутковувались. Вибуття придбаних ТМЦ відображалось в місяцях їх придбання наступною проводкою: Д-т рах.232 "Виробництво (тваринництво)" з К-ту рах.205 "Будівельні матеріали", але відсутні лімітно-забірні карти (акти списання) або інші документи, підтверджуючі використання ТМЦ у сільськогосподарській діяльності підприємства. З метою оподаткування вище перелічені ТМЦ вважаються реалізованими за ціною, що є не нижчою ціни придбання. За рахунок вищевикладеного та в порушення п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.189.1 ст.189, п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України встановлено заниження підприємством податкових зобов'язань за Податковою декларацією з ПДВ (загальною) всього на суму 22838 грн, в т.ч. в грудні 2013р. на 1659 грн, в січні 2014р. на 706 грн, в травні 2014р. на 405 грн, в січні 2015р. на 2116 грн, в лютому 2015р. на 2792 грн, в березні 2015р. на 4626 грн, в липні 2015р. на 915 грн, у вересні 2015р. на 4498 грн, в жовтні 2015р. на 3130 грн, в листопаді 2015р. на 1991 грн.

Суд зазначає, що позивачем не надано до суду доказів спростування даного порушення вимог податкового законодавства України. Проте, судом встановлено, що відповідно до розрахунку до податкового повідомлення-рішення № від 15.02.2017 у зв'язку з вказаним вище порушенням штрафні санкції застосовані податковим органом за період з жовтня 2013 року по березень 2016 року, що частково знаходиться поза межами 1095 днів до дати прийняття спірного податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п. 102.1 статті 102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Отже, враховуючи приписи ст. 102 ПК України, визначені податковим органом штрафні санкції є правомірними в частині суми 20478,65 грн, щодо штрафних санкцій в сумі 1672 грн, судом встановлено, що їх визначення припадає на періоди, які знаходяться поза межами 1095 днів, тому, в цій частині податкове повідомлення-рішення № від 15.02.2017 підлягає скасуванню.

Крім того, штрафні фінансові санкції у зв'язку з самостійним уточненням позивачем сум податкових зобов'язань з податку на додану вартість за лютий 2015 року (уточнюючий розрахунок від 28.04.2015), в сумі 5,65 грн, представником позивача також не заперечувалися та судом в ході розгляду справи встановлено правомірність такого нарахування.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС України в Харківській області № від 15.02.2017 в частині визначення суми грошового зобов'язання за основним платежем - 46065,00 грн та штрафними (фінансовими) санкціями - 24704,50 грн - є необґрунтованим та підлягає скасуванню, а в частині визначення штрафних (фінансових) санкцій в сумі 20478,65 грн вказане податкове повідомлення-рішення є правомірним.

Щодо скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДФС України в Харківській області № від 15.02.2017 та № від 15.02.2017, суд зазначає наступне.

Підставою для винесення даних податкових повідомлень рішень слугувало встановлення податковим органом таких порушень:

- п.п. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163, п.п. 164.1.2 п. 164.1 ст. 164, п.п. 168.1.1, 168.1.2 п. 168.1 ст.168, п.п. "а", "б" и. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, а саме податок на доходи фізичних осіб з виплаченої орендної плати за березень 2016р. не утримано та до бюджету не перераховано, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків. Донараховано податку на доходи фізичних осіб у сумі 23411,79 грн.

- п.п. 168.1.2, п.п. 168.1.5 ст. 168, п.п. «а» п. 176.2. ст. 176 Податкового кодексу України, а саме податок на доходи фізичних осіб з заробітної плати перераховувався (сплачувався) до бюджету несвоєчасно (до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків податок не перераховувався) та не в повному обсязі, а саме за жовтень 2013 року, за листопад 2013 року, за грудень 2013 року, за січень 2014 року, за лютий 2014 року, за березень 2014 року, за квітень 2014 року, за травень 2014 року, за червень 2014 року, за липень 2014 року, за серпень 2014 року, за вересень 2014 року, за жовтень 2014 року, за листопад 2014 року, за грудень 2014 року, січень 2015 року, за лютий 2015 року, за березень 2015 року, за квітень 2015 року, за травень 2015 року, за червень 2015 року, за липень 2015 року, за серпень 2015 року, за вересень 2015 року, за жовтень 2015 року, за листопад 2015 року, за грудень 2015 року, за січень 2016 року та за лютий 2016 року;

- п.п. 168.1.2, п.п. 168.1.5 ст. 168, п.п. "а" п. 176.2. ст. 176 Податкового кодексу України, а саме податок з доходів фізичних осіб з орендної плати за земельні паї перераховувався (сплачувався) до бюджету несвоєчасно (до або під час виплати доходу па користь іншого платника податків податок не перераховувався) та не в повному обсязі, а саме за грудень 2013 року, за вересень 2014 року, за грудень 2014 року, за листопад 2015 року, за грудень 2015 року, січень 2016 року.

В частині винесеного податкового повідомлення - рішення № від 15.02.2017, суд вказує наступне.

Податковим органом до підприємства застосовано штрафні санкції відповідно до 127.1 ст.127 ПК України на підставі несвоєчасності та не повноти сплати податку на доходи фізичних осіб із заробітної плати за такі періоди: за жовтень 2013 року, за листопад 2013 року, за грудень 2013 року, за січень 2014 року, за лютий 2014 року, за березень 2014 року, за квітень 2014 року, за травень 2014 року, за червень 2014 року, за липень 2014 року, за серпень 2014 року, за вересень 2014 року, за жовтень 2014 року, за листопад 2014 року, за грудень 2014 року, січень 2015 року, за лютий 2015 року, за березень 2015 року, за квітень 2015 року, за травень 2015 року, за червень 2015 року, за липень 2015 року, за серпень 2015 року, за вересень 2015 року, за жовтень 2015 року, за листопад 2015 року, за грудень 2015 року, за січень 2016 року та за лютий 2016 року.

Штрафні санкції застосовано відповідачем в розмірі 25% та 50% за період лютий 2014 року у зв'язку з відображенням в акті перевірки порушення порядку нарахування та перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб при виплаті заробітної плати, решта штрафних санкцій застосовані за ставкою 75 %.

На початок періоду, який перевірявся, ПАТ "Агрофірма "8 Березня" мало заборгованість по сплаті податку з доходів фізичних осіб з заробітної плати станом на 01.10.2013 року у сумі 132494,73 грн.

Позивачем під час періоду, що перевірявся, здійснювалося нарахування та перерахування додатку на доходи з фізичних осіб до або під час виплати доходу у вигляді заробітної плати працівникам.

В частині винесеного податкового повідомлення - рішення № від 15.02.2017 суд зазначає наступне.

Податковим органом до підприємства застосовано штрафні санкції відповідно до п. 127.1 ст. 127 ПК України на підставі несвоєчасності та не повноти сплати податку на доходи фізичних осіб із орендної плати за такі періоди: за грудень 2013 року, за вересень 2014 року, за грудень 2014 року, за листопад 2015 року, за грудень 2015 року, січень 2016 року.

Штрафні санкції застосовано відповідачем в розмірі 75 %.

Матеріалами справи встановлено, що на початок періоду, який перевірявся, позивач мав заборгованість по сплаті податку з доходів фізичних осіб з заробітної плати станом на 01.10.2013 у сумі 112038,52 грн.

ПАТ "Агрофірма "8 Березня" під час періоду, що перевірявся, здійснювалося нарахування та перерахування додатку на доходи з фізичних осіб до або під час виплати доходу у вигляді орендної плати за земельні паї фізичним особам.

Судовим розглядом встановлено, що за наявності непогашеного боргу з податку на доходи з фізичних осіб, зарахування поточних платежів з зазначеного податку відбувалося згідно з приписами п. 87.9 ст.87 ПК України, тобто в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Згідно з п. 87.9 ст. 87 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов'язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до п. 127.1 ст.127 ПК України ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Відповідальність за погашення суми податкового зобов'язання або податкового боргу, що виникає внаслідок вчинення таких дій, та обов'язок щодо погашення такого податкового боргу покладається на особу, визначену цим Кодексом, у тому числі на податкового агента. При цьому платник податку - отримувач таких доходів звільняється від обов'язків погашення такої суми податкових зобов'язань або податкового боргу, крім випадків, встановлених розділом IV цього Кодексу.

Поряд з цим, суд звертає увагу на те, що Верховним Судом сформовано правову позицію щодо можливості застосування до платника податків штрафних санкцій при виконанні контролюючим органом встановленого положеннями пункту 87.9 статті 87 Податкового Кодексу України обов'язку зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати.

Так, в постанові Верховного Суду від 04 квітня 2018 року у справі справа №815/5491/16 зазначено, що у випадку перенаправлення контролюючим органом коштів на оплату поточних податкових зобов'язань у рахунок погашення податкового боргу, що виник раніше, у такого платника податків виникає недоїмка за податковими зобов'язаннями за поточні податкові періоди, яка погашається у порядку, визначеному пунктом 87.9 ст. 87 ПК України та у випадку несвоєчасного погашення якої, ДПІ нараховує штраф у розмірах, установлених ст. 126 ПК України у залежності від терміну затримки.

При цьому, санкція норми ст. 126 ПК України передбачає застосування до платника податків штрафу у випадку несплати ним у строки, встановлені цим кодексом узгодженої суми грошового зобов'язання безвідносно до підстав її виникнення. Будь-яких винятків до випадків застосування контролюючим органом норм пункту 87.9 ст. 87 ПК України, стаття 126 не містить.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем не вчинялись порушення, відповідальність за які передбачена п. 127.1 ст. 127 ПК України, а тому застосування до підприємства штрафних санкцій у розмірі 25 %, 50 %, 75 % є необґрунтованим та безпідставним.

Таким чином, податкові повідомлення - рішення Головного управління ДФС України в Харківській області № від 15.02.2017 та № від 15.02.2017 є протиправними та є такими, що підлягають скасуванню.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, позовні вимоги публічного акціонерного товариства "Агрофірма "8 Березня" підлягають частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов публічного акціонерного товариства "Агрофірма "8 Березня" (місцезнаходження - вул. Садова, буд. 1, с. Кіндрашівка, Куп'янський район, Харківська область, 63720, ідентифікаційний код - 32015641) до Головного управління ДФС у Харківській області (місцезнаходження - вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ідентифікаційний код - 39599198), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Державна фіскальна служба України (місцезнаходження - Львівська площа, 8, м. Київ, 04053, ідентифікаційний код - 39292197) про скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити частково.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС України в Харківській області з податку на додану вартість № від 15.02.2017 в частині визначення суми грошового зобов'язання за основним платежем - 46065 (сорок шість тисяч шістдесят п'ять) грн та штрафними (фінансовими) санкціями - 24704 (двадцять чотири тисячі сімсот чотири) грн 50 коп.; в частині скасування за штрафними (фінансовими) санкціями у сумі 20478 (двадцять тисяч чотириста сімдесят вісім) грн 65 коп. - відмовити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС України в Харківській області з податку на доходи фізичних осіб № від 15.02.2017 в загальному розмірі 315366 (триста п'ятнадцять тисяч триста шістдесят шість) грн 43 коп.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС України в Харківській області з податку на доходи фізичних осіб № від 15.02.2017 в загальному розмірі 283792 (двісті вісімдесят три тисячі сімсот дев'яносто дві) грн 60 коп.

Стягнути на користь публічного акціонерного товариства "Агрофірма "8 Березня" (ідентифікаційний код - 32015641) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Харківській області (ідентифікаційний код - 39599198) судовий збір у розмірі 10048 (десять тисяч сорок вісім) грн 92 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 01 квітня 2019 року.

Суддя А.С. Мороко