Справа № 400/911/19
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2019-03-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2019 р.м.ОдесаСправа № 400/911/19
Головуючий в 1 інстанції: Гордієнко Т. О.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Осіпова Ю.В.,

при секретарі Жигайлової О.Е.

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення ОСОБА_2 окружного адміністративного суду від 29 березня 2019 року, прийняте у відкритому судовому засіданні о 14:30 в м. Миколаєві, по справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міського голови, відділу ведення державного реєстру виборців адміністрації Інгульського району ОСОБА_2 міської ради про зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

28 березня 2019 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів, в якій просив зобов'язати ОСОБА_2 міського голову повідомити відділу ведення державного реєстру виборців адміністрації Інгульського району ОСОБА_2 міської ради, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1; зобов'язати відділ ведення державного реєстру виборців адміністрації Інгульського району ОСОБА_2 міської ради включити ОСОБА_1 до списку виборців Дільничної виборчої комісії № 480842 за адресою: АДРЕСА_1.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач зареєстрований і проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, а відповідач 2 включив його до списку виборців Дільничної виборчої комісії № 480842 за іншою адресою: АДРЕСА_2. Оскільки реєстрація позивача не збігається з адресою, вказаною у списку виборців, то йому не буде видано бюлетень та буде порушено право голосувати. Відповідач 1 не приймав рішення про перейменування вул. Паркова, тому, відповідно до вимог Закону України «Про місцеве самоврядування», повинен забезпечити виконання рішення міської ради та забезпечити використання цієї назви вулиці в Державному реєстрі виборців.

Рішенням ОСОБА_2 окружного адміністративного суду від 29 березня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач надав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на те, що суд не повно й не всебічно дослідив обставини справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов. Доводами апеляційної скарги зазначено, що суд не дослідив рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 04.10.2017 у справі № 490/2300/17, яким встановлено, що рішення ОСОБА_2 міської ради № 26/1 від 21.12.2000 (далі - Рішення) не відповідає тому, яке виносив на голосування міський голова на сесії, яке озвучив міський голова. Апелянт зазначає, що судом у справі № 490/2300/17 було встановлено, що рішення підроблене, пропущення строку на оскарження рішення, не зробило його дійсним. Також апелянт зазначає, що суд не дослідив того, що колишній міський голова Чайка В,Д., який підписав підроблене рішення, помер, тож у порядку КПК України неможливо передати справу до суду, бо немає підозрюваного, а отже вирок суду не можливий, хоча рішення таки підроблене. Апелянт зазначає, що суд не застосував для вирішення справи ч. 2 ст. 77 КАС України, яку треба було застосувати і відповідно до якої саме відповідач 1 зобов'язаний довести, що рішення приймалося. Відповідач 1 не довів, що рішення приймалось та ще й надав суду стенограму, яка заперечує голосування депутатів за рішення, тобто заперечує факт прийняття Рішення. Оскільки відповідач 1 підробив рішення, через що змінив місце його реєстрації , то саме відповідач 1 зобов'язаний повідомити відповідачеві 2 правильне місце реєстрації. Висновок суду, що апелянт не довів того, що його право вільно обирати Президента України порушене не відповідає обставинам справи. Вулиця Паркова не входить до ДВК № 480842, а тому апелянт вважає, що він не має права отримувати на цій дільниці бюлетень для голосування, а це і є порушенням його права голосувати за Президента України і саме через те, що відповідач 1 підробив Рішення.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 міський голова зазначає, що апеляційна скарга не містить жодних доводів, які б вказували на протиправність рішення суду І інстанції та не зазначено жодних норм права, які були порушенні судом першої інстанції.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України, в судове засідання не з'явились, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач відповідно до паспорта громадянина України зареєстрований з 09.01.1990 року за адресою: АДРЕСА_3.

Позивач отримав запрошення взяти участь у чергових виборах Президента України, в якому повідомлено, що його включено до попереднього списку виборців на звичайній виборчій дільниці № 480842. У запрошенні зазначена адреса позивача: АДРЕСА_4.

ОСОБА_2 місцевої прокуратури № 1 від 25.09.2018 позивача повідомлено, що процесуальним керівником у кримінальному провадженні № 0000458, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за зверненням позивача щодо підроблення рішення ОСОБА_2 міської ради № 26/1 від 21,12,2000 «Про перейменування вулиці Паркова на вулицю ОСОБА_3 та внесення змін до п.1 рішення міської ради від 03.03.2000 № 17/20», за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, оскільки слідством по вказаній справі було встановлено, що рішення ОСОБА_2 міської ради № 26/1 від 21.12.2000 є підробленим та запропоновано ОСОБА_2 міському голові ОСОБА_4 не використовувати дане рішення.

Позивач обґрунтовує позов тим, що ОСОБА_2 міська рада не приймала рішення про перейменування вулиці Паркова, що рішення № 26/1 від 21.12,2000 є підробленим, тому на підставі листа прокурора Миколаївський міський голова повинен був забезпечити використання назви вулиці Паркова у Державному реєстрі виборців.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав суду доказів того, що ОСОБА_2 міська рада прийняла рішення про перейменування вул. ОСОБА_3 на вул. Паркова. Також позивач не надав рішення суду, яке набрало законної сили, про визнання протиправним та скасування рішення ОСОБА_2 міської ради № 26/1 від 21.12.2000 «Про перейменування вулиці Паркова на вулицю ОСОБА_3 та внесення змін до п.1 рішення міської ради від 03.03,2000 № 17/20», або вирок суду за наслідками кримінального провадження щодо підроблення рішення ОСОБА_2 міської ради № 26/1 від 21.12.2000, передбаченого ч.1 ст. 358 КК України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади, організацію та порядок проведення виборів Президента України визначено Законом України «Про вибори Президента України».

Згідно з ст. 14 Закону України «Про вибори Президента України», підготовка і проведення виборів Президента України регулюються Конституцією України, цим Законом, Законом України «Про Центральну виборчу комісію», Законом України «Про Державний реєстр виборців», іншими законами України, постановами Верховної Ради України про призначення виборів Президента України, а також іншими актами законодавства, прийнятими відповідно до цього Закону.

Відповідно до ч. 1, 9 ст. 31 Закону України «Про вибори Президента України», органи ведення Державного реєстру виборців складають попередні списки виборців для звичайних виборчих дільниць відповідно до Закону України «Про Державний реєстр виборців», а також виготовляють іменні запрошення, передбачені частиною другою статті 32 цього Закону.

Не пізніш як через двадцять днів з дня початку виборчого процесу Центральна виборча комісія передає за відповідним зверненням засвідчену цифровим підписом електронну копію бази даних Державного реєстру виборців депутатським фракціям, про створення яких було оголошено на першій черговій сесії Верховної Ради України поточного скликання, а кандидатам на пост Президента України - за їх зверненням невідкладно після їх реєстрації Центральною виборчою комісією.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Центральну виборчу комісію» Комісія є постійно діючим колегіальним державним органом, який діє на підставі Конституції України та законів України і наділений повноваженнями щодо організації підготовки і проведення виборів Президента України, народних депутатів України, депутатів Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів, всеукраїнського і місцевих референдумів у порядку та в межах, встановлених законами України.

Статтею 2 Закону України «Про Центральну виборчу комісію» встановлено, що Комісія відповідно до своїх повноважень забезпечує дотримання передбачених Конституцією України та законами України принципів і засад виборчого процесу, реалізацію виборчих прав громадян України. Комісія будує свою діяльність на принципах верховенства права, законності, незалежності, об'єктивності, компетентності, професійності, колегіальності розгляду і вирішення питань, обґрунтованості прийнятих рішень, відкритості і публічності.

Згідно із ч. 2 ст. 3 Закону України «Про Центральну виборчу комісію» Центральна виборча комісія та її члени зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, цим та іншими законами України.

Пунктом 8 ст. 17 Закону України «Про Центральну виборчу комісію» на Центральну виборчу комісію покладено повноваження розпорядника Реєстру, який забезпечує його ведення та функціонування відповідно до закону.

Правові та організаційні засади ведення Реєстру визначено Законом України «Про Державний реєстр виборців», відповідно до статті 1 якого Реєстр - це автоматизована інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для зберігання, обробки даних, які містять передбачені Законом відомості, та користування ними, створена для забезпечення державного обліку громадян України, які мають право голосу відповідно до статті 70 Конституції України.

Основними завданнями Реєстру є ведення персоніфікованого обліку виборців та складання списків виборців, зокрема для проведення виборів Президента України.

Статтею 3 Закону України «Про Державний реєстр виборців» до основних засад ведення Реєстру віднесено, зокрема, законність і пріоритет прав людини, загальний та публічний характер Реєстру, а також захищеність Реєстру.

Загальний характер Реєстру забезпечує включення до Реєстру усіх борців незалежно від місця їх проживання чи перебування з метою реалізації принципу загального виборчого права (частина третя статті 3 Закону).

Публічний характер Реєстру забезпечує доступність для кожного виборця відомостей Реєстру в обсязі та в порядку, встановлених Законом, а також інші передбачені Законом форми публічного контролю за дотриманням засад ведення Реєстру (частина восьма статті 3 Закону).

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про Державний реєстр виборців», публічний характер Реєстру має на меті дотримання прав людини, гарантованих Конституцією України, міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і забезпечується публічним контролем за дотриманням вимог Конституції та законів України у процесі ведення Реєстру.

Забезпечення публічного характеру Реєстру може допускати загальну доступність персональних даних виборців лише в обсязі та у спосіб, встановлені цим Законом та необхідні для досягнення мети, зазначеної в частині першій цієї статті.

Політичні партії, які мають свої фракції у поточному скликанні Верховної Ради України, а також політичні партії, що входять до складу блоку, який має свою фракцію у поточному скликанні Верховної Ради України, здійснюють публічний контроль за веденням Реєстру в межах, установлених цим Законом.

Захищеність Реєстру означає забезпечення захисту бази даних Реєстру від несанкціонованого доступу та зловживання доступом, від незаконного використання персональних даних Реєстру, порушення цілісності бази даних Реєстру та його апаратного чи програмного забезпечення (частина десята статті З Закону).

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про Державний реєстр виборців» до Реєстру заносяться та в базі даних Реєстру зберігаються ідентифікаційні персональні дані виборця, персональні дані, які визначають місце та умови голосування виборця, службові персональні дані.

Частиною першою статті 11 Закону України «Про Державний реєстр виборців» передбачено, що Центральна виборча комісія як розпорядник Реєстру у взаємодії з Державною службою спеціального зв'язку та захисту інформації України під час ведення Реєстру забезпечує його захист, у тому числі захист цілісності бази даних Реєстру, його апаратного та програмного забезпечення, достовірності даних Реєстру, його захист від несанкціонованого доступу, незаконного використання, незаконного копіювання, спотворення, знищення даних Реєстру, безпеку персональних даних виборців відповідно до Закону та Законів України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах», «;Про захист персональних даних», міжнародних договорів у сфері захисту інформації, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Розпорядник Реєстру за погодженням з Державною службою спеціального зв'язку та захисту інформації України, здійснює комплекс заходів для забезпечення технічного захисту персональних та інших даних Реєстру в процесі їх зберігання, обробки та передачі каналами телекомунікацій відповідно до законодавства України (частина друга вказаної статті Закону).

За порушення захисту Реєстру, несанкціонований доступ або зловживання доступом до Реєстру, порушення цілісності Реєстру, спотворення або незаконне знищення персональних даних Реєстру, незаконне копіювання бази даних Реєстру або її частини настає юридична відповідальність в установленому законом порядку.

Частиною 4 статті 3 Закону України «Про Державний реєстр виборців» визначено, що повнота і цілісність відомостей Реєстру забезпечуються внесенням до бази даних Реєстру повного обсягу відомостей про виборця, передбачених цим Законом, їх коректністю, а також веденням бази даних Реєстру в єдиному форматі.

Статтею 5 Закону України «Про Державний реєстр виборців» передбачено, що до Реєстру заносяться та в базі даних Реєстру зберігаються встановлені цим Законом відомості про виборця (персональні дані) таких видів: 1) ідентифікаційні персональні дані виборця; 2) персональні дані, які визначають місце та умови голосування виборця; 3) службові персональні дані.

За відсутності окремих персональних даних до Реєстру вноситься відмітка про їх відсутність.

До ідентифікаційних персональних даних виборця, які однозначно визначають його особу, належать: 1) прізвище; 2) власне ім'я (усі власні імена); 3) по батькові; 4) дата народження; 5) місце народження; 6) унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі (якщо така інформація внесена до паспорта громадянина України).

До персональних даних, які визначають місце та умови голосування виборця, належать: 1) виборча адреса виборця, визначена відповідно до статті 8 цього Закону; 2) номер територіального або зазначення закордонного виборчого округу, до якого віднесений виборець; 3) номер виборчої дільниці, до якої віднесений виборець; 4) відомості про постійну нездатність виборця пересуватися самостійно (за наявності підстав).

До службових персональних даних Реєстру належать: 1) дата набуття виборцем громадянства України; 2) дата припинення громадянства України (для осіб, включених до Реєстру, громадянство України яких припинено); 3) дата визнання особи недієздатною (для осіб, включених до Реєстру та визнаних судом недієздатними); 4) дата поновлення дієздатності особи (для осіб, включених до Реєстру, дієздатність яких поновлена); 5) дата смерті виборця або дата оголошення його померлим (для померлих осіб, включених до Реєстру); 6) дата скасування рішення суду про оголошення особи, включеної до Реєстру, померлою; 7) службова відмітка про вибуття виборця із зареєстрованого місця проживання (без внесення змін до його виборчої адреси) із зазначенням номера і дати видання виборцю документа, що засвідчує таку зміну; 8) службова відмітка про проходження виборцем строкової військової служби; 9) посилання на документи (із зазначенням їх реквізитів), які є у розпорядженні органу ведення Реєстру та стали підставою для внесення запису або персональних даних до бази даних Реєстру, зміни (уточнення) цих персональних даних або знищення запису.

Частиною другою статі 1 Закону України «Про інформацію» встановлено, що інформація про фізичну особу є конфіденційною.

Відповідно до ч.16 ст. 22 Закону України «Про Державний реєстр виборців» сільський, селищний, міський голова або інша посадова особа, яка відповідно до закону здійснює його повноваження, подає органу ведення Реєстру відомості про найменування нових та перейменування вулиць (проспектів, бульварів, площ, провулків, кварталів, кутків тощо), присвоєння номерів новим будинкам і зміну нумерації існуючих будинків у відповідному населеному пункті. Зазначені відомості засвідчуються підписом цієї посадової особи та скріплюються печаткою відповідної місцевої ради.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у міського голови виникає обов'язок повідомити орган ведення Реєстру виборців в разі перейменування вулиць.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про вибори Президента України» органи ведення Державного реєстру виборців складають попередні списки виборців для звичайних виборчих дільниць відповідно до Закону України "Про Державний реєстр виборців", а також виготовляють іменні запрошення, передбачені частиною другою статті 32 цього Закону".

Попередні списки виборців складаються за формою, встановленою Центральною виборчою комісією, у двох примірниках на паперовому носії. Кожен аркуш списку виборців підписується керівником органу ведення Державного реєстру виборців, підпис якого засвідчується печаткою цього органу.

До попереднього списку виборців на виборчій дільниці включаються громадяни України, яким виповнилося або на день виборів виповниться вісімнадцять років і які мають право голосу, та виборча адреса яких відповідно до відомостей Державного реєстру виборців відноситься до цієї виборчої дільниці. Виборець може бути включений до списку виборців тільки на одній виборчій дільниці.

У попередньому списку виборців зазначаються прізвище, власне ім'я (усі власні імена), по батькові (за наявності) виборця, дата народження, виборча адреса виборця, яка визначається відповідно до Закону України "Про Державний реєстр виборців". Список має наскрізну нумерацію виборців та нумерацію аркушів. Виборці включаються до списку так, щоб відомості про виборців з однаковою адресою житла були розміщені поруч.

У попередньому списку виборців напроти прізвищ виборців, постійно не здатних пересуватися самостійно, робиться відповідна відмітка у графі "Примітки".

При включенні виборця, якому тимчасово змінено місце голосування, до попереднього списку виборців у графі "Примітки" навпроти його прізвища зазначаються номер посвідчення, що підтверджує тимчасову зміну місця голосування, дату його видачі та найменування органу ведення Державного реєстру виборців, який його видав.

Орган ведення Державного реєстру виборців не пізніш як за вісім днів до дня виборів у приміщенні, в якому він розташований, передає один примірник попереднього списку виборців та виготовлені іменні запрошення, передбачені частиною другою статті 32 цього Закону, відповідній дільничній виборчій комісії. Другий примірник попереднього списку виборців зберігається в органі ведення Державного реєстру виборців. Від імені дільничної виборчої комісії списки виборців отримують не менше трьох членів цієї комісії, уповноважених на це її рішенням, одним з яких повинен бути голова комісії, а у разі неможливості - заступник голови або секретар комісії. Про передачу дільничній виборчій комісії списку виборців складається акт за формою і в порядку, встановленими частиною двадцять другою статті 28 цього Закону, в двох примірниках. Один примірник акта зберігається в органі ведення Державного реєстру виборців, інший - в дільничній виборчій комісії.

Не пізніш як через двадцять днів з дня початку виборчого процесу Центральна виборча комісія передає за відповідним зверненням засвідчену цифровим підписом електронну копію бази даних Державного реєстру виборців депутатським фракціям, про створення яких було оголошено на першій черговій сесії Верховної Ради України поточного скликання, а кандидатам на пост Президента України - за їх зверненням невідкладно після їх реєстрації Центральною виборчою комісією.

Для підготовки, організації і проведення голосування та підрахунку голосів виборців використовуються звичайні, спеціальні та закордонні виборчі дільниці, утворені на постійній основі відповідно до Закону України "Про вибори народних депутатів України" (ст. 20 Закону України «Про вибори Президента України»).

Звичайні виборчі дільниці утворюються Центральною виборчою комісією і існують на постійній основі. Звичайна виборча дільниця призначена для організації та проведення голосування виборців за місцем їх проживання. Звичайна виборча дільниця має територію з визначеними межами та порядковий номер, які визначаються Центральною виборчою комісією (ст. 19, 20 Закону України «Про вибори народних депутатів» № 4061 від 17.11.2011).

Судом встановлено, що постановою Центральної виборчої комісії №66 від 12.04.2012 «Про утворення звичайних та спеціальних дільниць на постійній основі» утворена звичайна виборча дільниця № 480842 з визначенням її меж - перелік вулиць, які до неї входять, а саме м. Миколаїв - вул. ОСОБА_3: 34-42; вул. Південна: 39-39А, 41, 43, 45, 47, 49-49А, 51; просп. Богоявленський: 22, 24, 26, 26А, 28.

Вулиця Паркова не входить до ДВК № 480842, тому відповідача 2 неможливо зобов'язати це зробити, оскільки межі ДВК встановлені Центральною виборчою комісією.

Крім того, ОСОБА_2 міський голова, як суб'єкт владних повноважень, відповідно до ст. 19 Конституції України зобов'язаний діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, чинним законодавством не передбачено обов'язок міського голови повідомляти відділ ведення Державного реєстру виборців про місце реєстрації кожного окремого мешканця територіальної громади.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується позивачем, ОСОБА_1 включено до списку виборців Дільничної виборчої комісії № 480842-вулиця ОСОБА_3, 34 кв. 32.

Відповідно до паспорта громадянина України ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 7).

Колегія суддів не приймає до уваги, посилання позивача на лист ОСОБА_2 місцевої прокуратури № 1 від 25.09.2018 р. про те, що рішення ОСОБА_2 міської ради № 26/1 від 21.12.2000 р. є підробленим, оскільки вищезазначений лист не є рішенням про визнання рішення ОСОБА_2 міської ради від 21.12.2000 р. не чинним або скасовує його дію.

Колегією суддів встановлено, що відповідно до рішення ОСОБА_2 міської ради № 26/1 від 21.12.2000 р. «Про перейменування вулиці Паркова на вулицю ОСОБА_3 та внесення змін до п.1 рішення міської ради від 03.03.2000 № 17/20», міська рада вирішила:

1. Внести зміни до п.1 рішення ОСОБА_2 міської ради "Про увіковічення пам`яті ОСОБА_2 міського голови ОСОБА_3. А.О." від 03.03.2000 №17/20, виклавши його з такій редакції: "Доручити виконкому міської ради до 01.05.2000 внести пропозиції щодо присвоєння одній із вулиць м. Миколаєва імені міського голови ОСОБА_3".

2. Перейменувати вулицю Паркову у вулицю ОСОБА_3.

Підприємствам, організаціям, установам та громадянам міста в своїй діяльності керуватися новою назвою вулиці.

Управлінню житлово-комунального господарства міськви конкому (ОСОБА_5К.) установити аншлаги з новою назвою ву лиці: "Вулиця Анатолія Олійника".

Контроль за виконанням даного рішення покласти на постійні комісії міської ради: з питань місцевого самоврядування та управління комунальною власністю міста «ОСОБА_6М.) , з питань регулювання земельних відносин та архітектури, будівництва «ОСОБА_7Л.) з питань житлово-комунального господарства, благоустрою та вирішення житлових проблем (ОСОБА_8В.).

Відповідно до постанови Центрального районного суду м. Миколаєва від 04.10.2017 року вищезазначене рішення ОСОБА_2 міської ради скасовано.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 квітня 2018 року постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 04.03.2017 року скасовано, адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Таким чином, рішення ОСОБА_2 міської ради від 21.12.2000 року № 26/1 «Про перейменування вулиці Паркова на вулицю ОСОБА_3 та внесення змін до п.1 рішення міської ради від 03.03.2000 № 17/20» у судовому порядку не скасовано, рішення є чинним.

При цьому, колегією суддів встановлено, що ОСОБА_1 включений до списку виборців Дільничної виборчої комісії № 480842 і має право голосу на цій дільниці.

Доводи позивача про те, що йому не буде видано бюлетень та буде порушено його право голосувати є лише припущенням позивача.

Колегія суддів наголошує, що оскільки правовою підставою для звернення до адміністративного суду є захист порушених прав, свобод чи інтересів, то право на позов у особи виникає лише після порушення відповідачем його права, тобто захисту підлягає вже порушене право, а не те, яке може бути порушено у майбутньому і щодо якого невідомо, чи буде воно порушено взагалі.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.1 ст.74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Статею 75 КАС України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Ч.1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення ОСОБА_2 окружного адміністративного суду ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв'язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 271, 272, 273, 274, 275, 277, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення ОСОБА_2 окружного адміністративного суду від 29 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: Ю.В. Осіпов