Справа № 1140/3386/18
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2019-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 березня 2019 року м. Дніпросправа № 1140/3386/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Мельника В.В. (доповідач),

суддів: Сафронової С.В., Чепурнова Д.В.,

за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П.,

розглянувши у відкритому

судовому засіданні в м. Дніпрі

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14 січня 2019 року (головуючий суддя - Притула К.М.) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (далі - Відповідач), в якому просив:

- визнати протиправними дії Відповідача від 11 вересня 2018 року щодо відмови Позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах на підставі ст. 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов'язати Відповідача зарахувати до стажу роботи Позивача періоди роботи, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі ст. 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»:

- з 03 листопада 2006 року по 31 серпня 2018 року (11 років 09 місяців 29 днів) на посадах водія автомобіля, зайнятого на транспортуванні гірничої маси в технологічному процесі відкритих гірничих робіт в АТ «Полюс Красноярськ» (у 1999 р. - ЗАТ «Золотодобувна компанія «Полюс», у 2015 р. - АТ «Золотодобувна компанія «Полюс»), що дають право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2;

- з 14 березня 1994 року по 30 червня 2001 року (07 років 03 місяці 17 днів) на посаді водія а/м Бел АЗ по вивезенню гірничої маси із кар'єру Балта-Тау в ТОВ «Купрум», що дають право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2;

- зобов'язати Відповідача призначити і виплачувати Позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, на підставі ст. 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 03 вересня 2018 року.

В обґрунтування адміністративного позову Позивач зазначив про те, що 03 вересня 2018 року останній звернувся із заявою до Відповідача з питання призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, але 10 вересня 2018 року отримав лист №3356/03-17 Головного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області, згідно з яким йому було відмовлено у призначені пенсії на пільгових умовах в зв'язку з недостатністю пільгового стажу для призначення пенсії, передбаченого п. б ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Вказуючи на протиправність відмови Відповідача, Позивач зазначив, що надані Головному управлінню Пенсійного фонду України Кіровоградської області документи формально констатують факт перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №2, а також документально підтверджують зайнятість працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яка полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14 січня 2019 року адміністративний позов задоволено частково (а.с.143-151).

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, на підставі ст. 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», викладеної у листі від 10.09.2018 №3356/03-17.

Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 періоди роботи, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, на підставі ст. 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»:

- з 03.11.2006 по 30.06.2016 за Списком № 2 та з 01.07.2016 по 19.04.2018 за Списком № 1, на посадах водія автомобіля, зайнятого на транспортуванні гірничої маси в технологічному процесі відкритих гірничих робіт в «Полюс Красноярськ» (у 1999 р. - ЗАТ «Золотодобувна компанія «Полюс», у 2015 р. - АТ «Золотодобувна компанія «Полюс»);

- з 14.03.1994 по 01.07.1997 на посаді водія а/м Бел АЗ по вивезенню гірничої маси із кар'єру Балта-Тау в ТОВ «Купрум», що дають право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області призначити і виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 на підставі ст. 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 03 вересня 2018 року.

В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалюючи зазначене рішення суд першої інстанції, зокрема, виходив із того, що законодавством Російської Федерації до 1997 року проведення атестації робочого місця передбачено не було, а тому період роботи Позивача до 01.07.1997 року також зараховується до пільгового стажу без проведення атестації робочого місця. Судом зазначено, що для підтвердження періодів роботи в AT «Полюс Красноярськ», які дають право на пенсію за віком на пільгових умовах, Позивачем було надано документи, що встановлюють зайнятість повний робочий день, роботу із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників та стаж роботи на зазначених роботах.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі Відповідач, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та винести нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано, зокрема, тим, що період роботи з 30 листопада 2011 року по 30 червня 2016 року в ЗАТ «Полюс Красноярськ» не підлягає зарахуванню до пільгового стажу, оскільки документально не підтверджено дійсність карти атестації робочого місця за умовами праці №2 (дата відсутня) по професії - водій автомобіля код 11442, а наказ від 30 листопада 2011 року за №28812-П не містить результатів атестації на відповідному робочому місці, переліку робочих місць та їх право на пенсію на пільгових умовах за Списком №1 чи Списком №2. Також не підлягає зарахуванню період роботи з 01 липня 2016 року по 19 квітня 2018 року в ЗАТ «Полюс Красноярськ», оскільки в даний період атестація взагалі не проводилась. У зв'язку з тим, що Позивач звернувся за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах на території України, призначення пенсії здійснюється відповідно до чинного законодавства України, де обов'язковою умовою для призначення пенсій за віком на пільгових умовах за Списками №1 та №2 після 21 серпня 1992 року є атестація робочих місць.

Від Позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній зазначає, що так як роботодавці - АТ «Полюс Красноярськ» та ТОВ «Купрум» знаходяться на території Російської Федерації, до правовідносин підлягають застосуванню приписи Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14 січня 1993 року та Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року. Позивач вказує, що положеннями Федерального закону «Про страхові пенсії» не встановлено такої вимоги при обчисленні стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, як наявність результатів атестації робочих місць.

Відповідач, який був належним чином сповіщений про місце, дату та час розгляду справи, в судове засідання свого представника не направив, що не перешкоджає розгляду справи.

Представник Позивача у судовому засідання проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечував.

Заслухавши пояснення представника Позивача, проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що підстави для скасування судового рішення відсутні, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до матеріалів справи 03 вересня 2018 року Позивач звернувся до Олександрійського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

За наслідками розгляду вказаної заяви Позивачу було надано Лист від 10.09.2018 року №3356/03-17, в якому зазначено, що Рішенням від 11.09.2018 року №33 йому відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Зазначена відмова мотивована тим, що за результатами розгляду наданих Позивачем документів відсутні підстави для зарахування до стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці періодів роботи з 14 березня 1994 року по 30 червня 2001 року, з 01 липня 2001 року по 15 квітня 2002 року та з 03 листопада 2006 року по 19 квітня 2018 року, оскільки накази про результати проведення атестації на відповідному робочому місці Позивача не надано.

Пунктом 2 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовам праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до положень пункту 16 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років (в редакції закону на момент звернення Позивача із заявою).

У відповідності до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявності трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року, якою визначено, що у разі відсутності у трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій та їх правонаступників.

Судом встановлено, що згідно записів трудової книжки та вкладишу у трудову книжку Позивач з 14 березня 1994 року по 30 березня 2001 року працював водієм автомобілю «БелАз» по вивезенню гірничої маси із кар'єру Балта-Тау ТОВ «Купрум», з 03 листопада 2006 року та продовжує працювати по даний час на посадах водія автомобіля, зайнятого на транспортуванні гірничої маси в технологічному процесі відкритих гірничих робіт в АТ «Полюс Красноярськ» (у 1999 р. - ЗАТ «Золотодобувна компанія «Полюс», у 2015 р. - АТ «Золотодобувна компанія «Полюс»).

Крім того, пільговий стаж роботи Позивача за період з 03 листопада 2006 року по 19 квітня 2018 року підтверджують довідки № 96-с від 19 квітня 2018 року та № 279 від 12 квітня 2017 року, які видані ЗАО «Золотодобывающая компания «Полюс».

Стаж роботи Позивача за період з 14 березня 1994 року по 30 червня 2001 року, крім записів у трудовій книжці, також підтверджується архівною довідкою № 2220 від 19 вересня 2017 року. Однак, в примітках до даної довідки зазначено, що додатково архівний відділ адміністрації міського округу м. Сибай Республіки Башкортостан роз'яснює, що надати архівні довідки, що уточнюють особливий (пільговий) характер роботи не має можливості, так як в наданих на зберігання ліквідованими підприємствами документи по особовому складу, дана інформація не зазначається. Документи підприємства, на підставі яких підтверджується особливий характер роботи (посадові інструкції, штатні розписи, розстановка робітників, кошторис на оплату робіт, табелі обліку робочого часу, опис основних коштів, ліцензії та інше) на муніципальне зберігання не надходили.

Застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пунктів «а» і «б» ст.13 та ст.100 Закону України «Про пенсійне забезпечення», врегульовано Порядком застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт і професій, посад та показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики № 383 від 18.11.2005, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за № 1451/11731 (далі - Порядок № 383).

Так, відповідно до п. 4.5 Порядку № 383, якщо атестація з 21.08.1992 не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21.08.1997, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21.08.1992 включно, тобто до набуття чинності «Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 442 від 01.08.1992 (далі - Порядок № 442). У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1992, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком та розробленими на виконання Постанови №442 «Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці», затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) № 41 від 01.09.1992.

Згідно із зазначеними нормативними актами основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Відповідно до положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Згідно зі ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення», органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Комплексний аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є формальна констатація факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 10 березня 2015 року по справі №21-51а15 та від 10 вересня 2013 року по справі №21-183а13.

Судом встановлено, що в періоди з 14 березня 1994 року по 20 червня 2001 року та з 03 листопада 2006 року по 31 серпня 2018 року Позивач працював на підприємствах, які знаходиться на території Російської Федерації, а тому питання щодо можливості зарахування цих періодів роботи до пільгового стажу за відсутності висновків атестації, слід розглядати у відповідності до положень Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14 січня 1993 року (далі - Угода).

Частинами 2,3 Угоди встановлено, що трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв'язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами.

Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність. Сторонами визнаються дипломи, свідоцтва та інші документи державного зразка про рівень освіти і кваліфікації, які видані відповідними компетентними органами Сторін, без легалізації.

Водночас, за приписами статті 7 Угоди, питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року та двосторонніми угодами в цій галузі (далі - Угода СНД), згідно із статтею 1 якої пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць цієї Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством країни, на території якого вони проживають.

Отже, із змісту наведених норм вбачається, що пенсія призначається за нормами законодавства країни, де проживає особа, а стаж, набутий на території однієї із зазначених в Угоді держав, зараховується до пільгового у разі, якщо такий стаж взаємно визначений Сторонами.

Це означає, що у випадку виникнення спору у таких питаннях, суду слід перевірити умови, за яких такий стаж підлягає зарахуванню до пільгового відповідно до законодавства країни, де особа його набула.

Трудовим кодексом Російської Федерації та Федеральним законом «Про основи охорони праці Російської Федерації» на роботодавців покладено обов'язок періодично проводити атестацію робочих місць в умовах праці. Відповідно, всі підприємства, заклади і організації повинні планувати заходи щодо атестації робочих місць.

Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці визначається на основі Положення про порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Мінпраці Росії № 12 від 14.03.1997 року.

Таким чином, законодавством Російської Федерації до 1997 року проведення атестації робочого місця передбачено не було, а тому період роботи Позивача до 01 липня 1997 року, також зараховується до пільгового стажу без проведення атестації робочого місця.

В той же час, як вже було зазначено, архівна довідка від 19 вересня 2017 року № 2220, що видана на підтвердження стажу роботи Позивача в період з 14 березня 1994 року по 01 липня 2001 року, містить примітку про неможливість підтвердження особливого (пільгового) характеру роботи.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції стосовно того, що період роботи Позивача на посаді водія автомобіля БелАз по вивезенню гірничої маси із кар'єру Балта-Тау ТОВ «Купрум» з 14 березня 1993 року по 30 червня 2001 року підлягає зарахуванню до пільгового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах згідно Списку № 2 частково, а саме період з 14 березня 1994 року по 01 липня 1997 року (3 роки 3 місяці 18 днів).

Також судом встановлено, що для підтвердження періодів роботи в AT «Полюс Красноярськ», які дають право на пенсію за віком на пільгових умовах, Позивачем було надано документи, які встановлюють зайнятість повний робочий день, роботу із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників та стаж роботи на зазначених роботах.

Зокрема, наведені обставини підтверджується Довідками AT «Полюс Красноярськ», виданими 12.04.2017 року за № 279 та 19.04.2018 року за № 96-с, що уточнюють характер роботи на посадах, професіях, які дають право на дострокову пенсію у відповідності до ст. 30, 32 Федерального Закону Російської Федерації «Про страхові пенсії» від 28.12.2013 року за № 400.

Зі змісту наведених довідок вбачається, що Позивач повний робочий день, повну робочу зміну працював на виробництвах і посадах, передбаченими Списками № 1 та № 2, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів СССР від 26.01.1991 року за № 10.

Окрім того, результати атестації робочих місць (спеціальної оцінки умов праці) підтверджується наявними в матеріалах справи наказом ЗАТ «Полюс Красноярськ» від 01.11.2008 за №813а «Про проведення атестації робочих місць за умовами праці»; наказом від 30.11.2011 за №28812-П «Про завершення атестації робочих місць Красноярської бізнес - одиниці ЗАТ «Полюс»; протоколом від 25.11.2011 №1 про завершення атестації робочих місць за умовами праці в ЗАТ «Полюс»; карткою атестації робочого місця за умовами праці №2 по професії - водій автомобіля код 11442 по підприємству ЗАТ «Золотодобуваюча компанія «Полюс».

Таким чином вірним є висновок суду першої інстанції стосовно того, що до стажу роботи, який дає право на пенсію на пільгових умовах слід зарахувати стаж роботи Позивача в AT «Полюс Красноярськ» на посадах водія автомобіля зайнятого з на транспортуванні гірничої маси в технологічному процесі відкритих гірничих робіт з 03 листопада 2006 року по 30 червня 2016 року за Списком № 2 (9 років 7 місяців 28 днів) та з 01 липня 2016 року по 19 квітня 2018 року (дата видачі уточнюючої довідки) за Списком № 1 (1 рік 9 місяців 19 днів).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом у судовому засіданні під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про часткове задоволення адміністративного позову прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому рішення суду першої інстанції у даній адміністративній справі від 14 січня 2019 року необхідно залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги Відповідача спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування рішення суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243, 310, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області - залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14 січня 2019 року у справі №1140/3386/18 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

В повному обсязі постанова складена 01 квітня 2019 р.

Головуючий - суддя В.В. Мельник

суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов