Справа № 821/786/18
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2019-03-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2019 р.м.ОдесаСправа № 821/786/18
Головуючий в 1 інстанції: Варняк С.О.

Пятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді Турецької І.О.

суддів Стас Л.В., Шеметенко Л.П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Брівер на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2018 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю Брівер до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

Позивач товариство з обмеженою відповідальністю Брівер (далі ТОВ Брівер) звернулось до суду першої інстанції з позовом до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (далі ГУ ДФС) в якому просило:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 21.02.2018 року № та № НОМЕР_1 про застосування штрафу за порушення строків сплати сум грошових зобовязань з податку на додану вартість.

В обґрунтування позовних вимог товариство зазначило, що складений контролюючим органом, за результатами камеральної перевірки, акт, не був йому направлений, що позбавило платника податків права на подання заперечень та додаткових документів, які мають враховуватися при прийнятті субєктом владних повноважень відповідних рішень.

В письмових поясненнях від 04.07.2018 року, які з урахуванням дати першого судового засідання (15.08.2018 року), подані в межах визначеного ч.1 ст. 47 КАС України строку, позивач зазначив, що ним своєчасно були сплачені задекларовані грошові зобовязання з податку на додану вартість за квітень, липень, вересень 2017 р., але ці кошти зараховувались відповідачем у рахунок погашення податкового боргу за попередні періоди.

Позивач погоджується з тим, що пункт 87.9 статті 87 Податкового кодексу України надає таке право органам державної податкової служби, проте вважає, що це не є підставою застосовувати до платника податків штраф, оскільки відсутнє порушення податкового законодавства.

На підтримку своєї правової позиції, позивач, посилаючись на пункт 126.1 статті 126.1 Податкового кодексу України наголошує, що правопорушення, полягає в несвоєчасній сплаті суми узгодженого грошового зобов'язання і тільки за це може бути накладений штраф.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2018 року, яке було ухвалено в порядку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, у задоволенні позову ТОВ Брівер відмовлено.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив тільки із доводів, що були викладені товариством у первісному позові про не направлення ГУ ДФС на його адресу акта камеральні перевірки та відзиву відповідача, де було зазначено про виконання останнім обовязку щодо ознайомлення позивача з актом перевірки та надані з цього приводу відповідні докази.

При цьому, суд першої інстанції зазначив, що оскільки податковий орган направляв на адресу позивача акт камеральної перевірки, який отримано платником податків 08.02.2018 року, підстави для задоволення позову відсутні.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ТОВ Брівер просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги зазначило, що вчасно сплачувало самостійно визначені у деклараціях податкові зобовязання з податку на додану вартість, однак останні зараховувались відповідачем в рахунок погашення податкового боргу за попередній період.

На переконання апелянта, контролюючий орган наділений правом застосовувати штраф до платника податку у випадку сплати суми грошового зобовязання, зазначеного в платіжному дорученні із затримкою сплати, проте податковий орган не наділений правом застосовувати штраф у разі зарахування коштів, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу, згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

На підтвердження своїх доводів апелянт посилався на рішення Одеського апеляційного адміністративного суду у справах №821/1431/17 від 25.04.2018 року, №821/1555/17 від 27.06.2018 року, в яких суд апеляційної інстанції висловив свою позицію з приводу аналогічного предмету спору, однак за інші податкові періоди.

У відзиві на апеляційну скаргу, контролюючий орган просив суд відмовити скаржнику у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2018 року без змін.

Обґрунтовуючи свою позицію зазначив, що перенаправлення контролюючим органом коштів на оплату поточних податкових зобовязань у рахунок погашення податкового боргу, що виник раніше, породжує у платника податків недоїмку за податковими зобовязаннями за поточні податкові періоди, яка погашається у порядку визначеному п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України. У свою чергу, несвоєчасне погашення платником податків суми грошового зобовязання є підставою для нарахування штрафу у розмірах, установлених ст. 126 Податкового кодексу України в залежності від терміну затримки.

При цьому, санкція ст. 126 Податкового кодексу України передбачає застосування до платника податків штрафу у випадку несплати ним узгодженої суми грошового зобовязання безвідносно до підстав її виникнення. Будь-яких винятків до випадків застосування контролюючим органом п. 87.9 ст. 87 та ст. 126 Податковий кодекс України не містить.

З приводу посилань апелянта на судові рішення з аналогічними предметами спору, відповідач зазначив, що постановою Верховного Суду від 22 жовтня 2018 року рішення Одеського апеляційного адміністративного суду у справі №821/1431/17 від 25.04.2018 року скасовано, в іншій справі відкрито касаційне провадження.

У звязку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута, відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, в порядку письмового провадження.

Фактичні обставини справи.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 05.02.2018 року фахівцем податкового органу проведено камеральну перевірку ТОВ "Брівер" з питань своєчасності сплати податків до бюджету за серпень-грудень 2017 року.

За результатами проведеної перевірки складено акт №381/21-22-12-01/38207273, яким встановлено порушення позивачем термінів сплати самостійно визначених грошових зобовязань з податку на додану вартість протягом строків, визначених п. 57.1, п. 57.3 ст. 57 ПК України, а саме:

по податковій декларації з податку на додану вартість за липень 2017 року від 18.08.2017 року № строк сплати - 30.08.2017 року, фактично погашено - 26.10.2017 року, погашена сума податкового боргу - 513298 грн., кількість днів затримки - 57;

по податковій декларації з податку на додану вартість за липень 2017 року від 18.08.2017 року № строк сплати - 30.08.2017 року, фактично погашено - 24.11.2017 року, погашена сума податкового боргу 293969,05 грн., кількість днів затримки - 86;

по податковому повідомленню-рішенню (форми Ш) № від 11.07.2017 року, строк сплати - 09.10.2017 року, фактично погашено - 24.11.2017 року, погашена сума податкового боргу 42159,2 грн., кількість днів затримки - 46;

по податковому повідомленню-рішенню (форми Ш) № від 11.07.2017 року, строк сплати - 09.10.2017 року, фактично погашено - 24.11.2017 року, погашена сума податкового боргу 6148,55 грн., кількість днів затримки - 46;

по податковій декларації з податку на додану вартість за квітень 2017 року від 19.05.2017 року № строк сплати - 30.05.2017 року, фактично погашено - 29.08.2017 року, погашена сума податкового боргу 10,95 грн., кількість днів затримки - 91;

по податковій декларації з податку на додану вартість за вересень 2017 року від 19.10.2017 року № строк сплати - 30.10.2017 року, фактично погашено - 07.12.2017 року, погашена сума податкового боргу 510,4грн., кількість днів затримки - 38;

по податковій декларації з податку на додану вартість за вересень 2017 року від 19.10.2017 року № строк сплати - 30.10.2017 року, фактично погашено - 24.11.2017 року, погашена сума податкового боргу 342875,2грн., кількість днів затримки 25 (а.с.57).

Згідно даних рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №397, акт камеральної перевірки отримано ТОВ "Брівер" 08.02.2018 року (а.с. 57).

21 лютого 2018 року ГУ ДФС прийнято податкові повідомлення-рішення № та № НОМЕР_1, якими до позивача застосовано штрафні санкції за порушення строків сплати сум грошових зобовязань з податку на додану вартість на загальну суму 205 506, 75 грн. (а.с. 54-55).

Законність таких рішень є предметом спору у даній справі.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Підпункт 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України (далі ПК України): платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Пункт 46.1 статті 46 ПК України: податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобовязання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обовязку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Пункт 57.1 статті 57 ПК України: платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пункт 75.1 статті 75 ПК України: контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Підпункт 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України: камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобовязання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Пункт 86.2 ст. 86 ПК України: за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42цього Кодексу.

Пункт 42.2 ст. 42 ПК України: документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Пункт 86.7 ст. 86 ПК України: у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом пяти робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки).

Пункт 87.9 статті 87 ПК України: у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов'язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Пункт 126.1 статті 126 ПК України: у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобовязання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобовязання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобовязання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Позиція апеляційного суду.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що підстави для задоволення апеляції відсутні, з огляду на наступне.

Аналіз наведених приписів законодавства дає підстави для висновку, що камеральна перевірка є одним з видів податкових перевірок, що за своєю правовою сутністю є формою поточного документального контролю за дотриманням платником вимог податкового законодавства на підставі декларацій та інших документів податкової звітності, одержаних від платника.

Предметом камеральної перевірки може бути своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов'язання, в тому числі і з податку на додану вартість.

За результатами камеральної перевірки складається акт, примірник якого вручається або надсилається платнику податків для підписання.

У разі незгоди платника податків з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи до контролюючого органу протягом пяти робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки).

Як вбачається з матеріалів справи, складений за результатами камеральної перевірки акт №381/21-22-12-01/38207273 від 05.02.2018 року направлений ТОВ "Брівер" рекомендованим листом з повідомленням за адресою: м. Херсон, вул. Декабристів,49 офіс 7, та отриманий 08.02.2018 року (а.с. 57-58).

За викладених підстав, судова колегія вважає, що наведені позивачем обставини порушення контролюючим органом порядку оформлення матеріалів камеральної перевірки не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції, а отже суд першої інстанції дійшов вірного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову з викладених мотивів.

Водночас, на думку суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції необґрунтовано не прийняв до уваги письмові пояснення позивача від 04.07.2018 року, які були надані останнім після ознайомлення з відзивом на позов.

По суті, у вказаних письмових поясненнях, позивач змінив підстави для задоволення позовних вимог.

Оскільки зміна підстав позову відбулась з дотриманням строку, тобто не пізніш ніж за пять днів до першого судового засідання у справі, що розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, суд першої інстанції, повинен був розглянути наведені доводи та надати їм правову оцінку.

Водночас, таке порушення процесуального права не вплинуло на результат вирішення справи по суті, а отже не є підставою для скасування прийнятого судового рішення.

Переходячи до дослідження мотивів змінених позовних вимог, суд бажає зазначити наступне.

Аналіз статей 87 та 126 Податкового кодексу України дає підстави для висновку, що диспозиція частини першої статті 126 даного Кодексу не визначає спосіб погашення боргу платником податків (самостійна сплата чи зарахування контролюючим органом в рахунок погашення боргу в порядку черговості його виникнення) як обставину з якою законодавець пов'язує притягнення платника податків до відповідальності у вигляді штрафу.

Водночас, визначальним для притягнення платника податків до відповідальності у вигляді штрафу за частиною першої статті 126 Податкового кодексу України є факт несплати платником податків узгодженої суми грошового зобов'язання, тобто наявність податкового боргу, протягом певного строку, а розмір такого штрафу залежить від кількості днів такої несплати.

Таким чином, доводи апелянта з приводу відсутності у податкового органу повноважень із застосовування штрафу у випадку зарахування контролюючим органом коштів, що сплачує платник податків, в рахунок погашення податкового боргу є безпідставними.

Наведена правова позиція суду апеляційної інстанції ґрунтується на висновку Верховного Суду у складі суддів Касаційного адміністративного суду, що викладена у постанові від 19 лютого 2019 року по справі №823/457/18 з аналогічним предметом спору.

Підсумовуючи викладене та враховуючи те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та вірно зазначена юридична кваліфікація встановлених фактів, колегія суддів, згідно зі ст. 316 КАС України, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляції та про залишення рішення суду першої інстанції в силі.

Стаття 328 КАС України встановлює право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас частина 5 вказаної статті встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню, у тому числі судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Відповідно до п.10 ч.6 ст.12 КАС України справами незначної складності є інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Отже, враховуючи, що судом апеляційної інстанції ухвалено рішення у справі незначної складності, колегія суддів дійшла висновку про відсутність права у учасників справи на касаційне оскарження постанови суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ТОВ Брівер на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2018 року залишити без задоволення.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2018 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю Брівер до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Доповідач суддя І.О. Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя Л.П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 29.03.2019 року.