Справа № 340/41/19
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2019-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

02 квітня 2019 року м. Дніпросправа № 340/41/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2019 року (суддя - Брегей Р.І.) у справі №340/41/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га на території Ізмайлівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області;

- зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га на території Ізмайлівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що відповідачем протиправно відмовлено у наданні дозволу розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 січня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2019 року провадження у справі закрито з тих підстав, що спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Судом першої інстанції зроблено висновок про те, що переданий на вирішення спір стосується права користування земельною ділянкою між фізичними особами, у зв'язку з чим підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Не погодившись з ухвалою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати. Апеляційна скарга фактично обґрунтована незгодою з висновками суду першої інстанції про те, що переданий на вирішення суду спір не є справою адміністративної юрисдикції. Позивач вказує на те, що предметом спору у цій справі є законність рішення відповідача, який у спірних правовідносинах здійснює владні управлінські функції, у зв'язку з чим такий спір має розглядатися в порядку

адміністративного судочинства. За позицією позивача, відповідачем відмовлено у наданні дозволу на виготовлення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки, з підстав, які не передбачені Земельним кодексом України, у зв'язку з чим таке рішення відповідача не можливо визнати законним. При цьому, як зазначає позивач, посилання відповідача на те, що запитувана земельна ділянка перебуває у користуванні іншої особи (ОСОБА_2) є безпідставним, оскільки ОСОБА_2 помер та у зв'язку із смертю фізичної особи припинилося її право користування відносно земельної ділянки, яку запитано позивачем.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити ухвалу суду першої інстанції без змін з огляду на її законність і обґрунтованість.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.311 КАС України.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із оскаржуваної ухвали, висновки суду першої інстанції про те, що переданий на вирішення суду спір не є справою адміністративної юрисдикції, оскільки стосується спору про право цивільне, зроблені з огляду на наступне.

Так, за наслідками розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що фактично підставою для відмови позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою стало те, що запитувана земельна ділянка знаходиться в користуванні іншої фізичної особи - ОСОБА_2 З цих підстав, суд першої інстанції вказав на те, що у даному випадку існує спір про право користування земельною ділянкою між фізичними особами, у зв'язку з чим ОСОБА_2 повинен перебувати у статусі відповідача, а оскільки відповідно до ч.4 ст.46 КАС України громадяни України можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень, то ОСОБА_2 не може бути залучений до участі у справі як відповідач. З огляду на зазначене, суд зазначив, що переданий на вирішення суду спір не є публічно-правовим.

З такими підставами для закриття провадження у справі суд апеляційної інстанції не погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно із п.1 ч.1 ст.4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Пунктом 2 частини 1 статті 4 КАС України визначено поняття публічно-правового спору - це спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб'єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій.

При цьому, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Спірні правовідносини між сторонами у цій справі виникли саме з приводу рішення Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, як суб'єкта владних повноважень, який здійснює владні управлінські функції по відношенню до позивача.

При цьому, предметом спору у цій справі є законність рішення суб'єкта владних повноважень щодо вирішеного питання про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою.

Посилання суду першої інстанції на те, що у даному випадку існує спір про право користування земельною ділянкою між фізичними особами, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки сам факт звернення позивача до відповідача із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою, як і можливе надання такого дозволу, не свідчить про те, що у позивача виникло право відносно запитуваної земельної ділянки.

Отже, з огляду на суть спірних правовідносин, дослідженню у цій справі підлягає саме відповідність прийнятого відповідачем рішення вимогам чинного законодавства, зокрема, вимогам Земельного кодексу України, а не наявність чи відсутність у позивача права відносно запитуваної земельної ділянки.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що оскаржувану ухвалу суду першої інстанції не можливо визнати законною та обґрунтованою, як того вимагає ст..242 КАС України, у зв'язку з чим вона підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В той же час, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити те, що аргументи позивача, які ним наведені в апеляційній скарзі та які зводяться до того, що у зв'язку із смертю ОСОБА_2 припинилося його право користування запитуваною земельною ділянкою, виходять за межі дослідження в адміністративній справі (враховуючи предмет спору - законність прийнятого рішення), оскільки вказані обставини пов'язані з необхідністю встановлення певних фактів (наявність права, підстави припинення такого права), і вказані факти, з огляду на повноваження судів адміністративної юрисдикції, не можуть бути встановленні у межах цієї справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 320, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2019 року по справі №340/41/19 - скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у строки, визначені ст. 329 КАС України.

Повне судове рішення складено 02.04.2019 р.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк