Справа № 1090/18
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2019-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2019 рокуЛьвів№ 857/693/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Іщук Л.П., Кухтея Р.В.,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 3 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправним рішення про скасування дії будівельного паспорта забудови земельної ділянки,

суддя у І інстанції Могила А.Б.,

час ухвалення рішення 11 год. 44 хв.,

місце ухвалення рішення м. Івано-Франківськ,

дата складення повного тексту рішення 4 вересня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся в суд із адміністративним позовом, у якому після уточнення своїх вимог просив визнати протиправним та скасувати рішення управління Державної архітектурно-будівельної інспекції України в Івано-Франківській області (далі УДАБІ) від 27 червня 2017 року про скасування дії будівельного паспорта забудови земельної ділянки від 25 січня 2013 року № 3, посилаючись на відсутність у відповідача будь-яких правових підстав для цього.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 3 вересня 2018 року у справі № № 809/1090/18 позов було задоволено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив із того, що отримуючи документи для забудови земельної ділянки, ОСОБА_2 не мав зауважень чи обтяжень, встановлених відповідачем чи законодавством України, і ним виконані всі необхідні дії щодо отримання на законних підставах необхідних документів для забудови відповідно до діючого законодавства. Такий вид санкції або відповідальності суб'єктів містобудування, як скасування будівельного паспорта, не передбачено нормами Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекції України, затвердженого Указом Президента України від 8 квітня 2011 року № 439/2011.

У апеляційній скарзі УДАБІ просить зазначене судове рішення скасувати та відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 повністю. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що на адресу УДАБІ було направлено скаргу ОСОБА_3 щодо будівництва житлового будинку по вул. Могильницького, 101 у м. Калуш. За наслідками розгляду скарги Головним інспектором будівельного нагляду УДАБІ (далі Інспектор) було підготовлено службову записку від 8 лютого 2017 року № 300/1009/1.11/2017 та передано документи з метою проведення перевірки законності видачі будівельного паспорта.

Висновок суду про те, що такий вид санкції або відповідальності субєктів містобудування, як скасування будівельного паспорта, не передбачено нормами Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 8 квітня 2011 року № 439/2011 вважає необґрунтованим.

Посилання суду першої інстанції на Положення про Державну архітектурно- будівельну інспекцію України, затверджене Указом Президента України від 8 квітня 2011 року № 439/2011, на думку апелянта, є некоректним, оскільки станом на сьогоднішній день чинним є Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затверджене Указом Президента України від 9 липня 2014 року № 294.

У результаті проведеної перевірки було встановлено невідповідність між змістом і датою написання заяви ОСОБА_2 та виданим йому будівельним паспортом, а також невідповідність намірів забудови земельної ділянки державним будівельним нормам, стандартам і правилам. За наслідком виявлених порушень складено акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 27 червня 2017 року та прийнято оспорюване позивачем рішення.

Окрім того, звертає увагу апеляційного суду на те, що станом на момент написання апеляційної скарги повідомлення про початок виконання будівельних робіт від 4 лютого 2013 року № ІФ 04 анульовано.

У поданому апеляційному суду відзиві на апеляційну скаргу позивач просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Звертає увагу апеляційного суду на те, що відповідачем не спростовано висновок суду першої інстанції про відсутність у нього повноважень на скасування будівельного паспорта. Окрім того, УДАБІ при прийнятті оспорюваного рішення було застосовано редакцію наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 103 від 5 липня 2011 року, яка не була чинна на час видачі позивачу будівельного паспорта.

Учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, на виклик апеляційного суду не прибули, що відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого.

Як безспірно встановлено судом першої інстанції, у відповідності до договору дарування від 28 лютого 2012 року ОСОБА_2 прийняв у дарунок домоволодіння житловий будинок № 103 з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться у м. Калуші по вул. Смольського (вулиця Вірло) (а.с.64-67), та згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №673401 є власником земельної ділянки площею 0,1000 га, розташованої по вул. Могильницького, 103 у м. Калуш, де здійснює будівництво індивідуального житлового будинку(а.с.68-69). Суміжним власником земельної ділянки є ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Для отримання будівельного паспорту ОСОБА_2 подано пакет документів у відповідності до вимог Порядку видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України № 103 від 5 липня 2011 року, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 липня 2011 року за № 902/19640 (далі Порядок № 103).

25 січня 2013 року відділом у справах архітектури та містобудівного кадастру Калуської міської ради Івано-Франківської області ОСОБА_2 було видано будівельний паспорт на забудову земельної ділянки по вул. Могильницького, 103 у м. Калуш (а.с.16-23). У додатку до цього будівельного паспорта «Вимоги до забудови земельної ділянки» зазначено, що мінімально допустима відстань від об'єкта, який проектується, до межі земельної ділянки ОСОБА_4 - 1,00 м, до межі земельної ділянки ОСОБА_5 2,78 м. Окрім того, мінімально допустима відстань від обєкта, що проектується, до вул. Могильницького 30,00 м, до будинку ОСОБА_4 1,00 м, до будинку ОСОБА_5 10,00 м.

На підставі вказаного будівельного паспорта за заявою ОСОБА_2 4 лютого 2013 року інспекція державного архітектурно-будівельного контролю в Івано-Франківській області зареєструвала повідомлення про початок виконання будівельних робіт серії ІФ № 04 на будівництво індивідуального житлового будинку по Могильницького, 103 у м. Калуші.

На адресу УДАБІ надійшла скарга ОСОБА_3 щодо законності будівництва житлового будинку по вул. Могильницького, 103 у м. Калуші ОСОБА_2, внаслідок якого будинок скаржника дістав пошкодження (а.с. 78).

У ході розгляду скарги ОСОБА_3 наказом Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 6 червня 2017 року № 858 було призначено позапланову перевірку з питань дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час провадження відділом у справах архітектури та містобудівного кадастру Міськради містобудівної діяльності, а саме видачі будівельного паспорту забудови земельної ділянки від 25 січня 2013 року № 3 (а.с. 86).

За результатами перевірки УДАБІ було зроблено висновок про невідповідність між змістом і датою написання заяви ОСОБА_2 та виданим йому будівельним паспортом, що є порушенням п. 2.1 Порядку № 103, а також порушення п. 2.4 Порядку № 103 у частині невідповідності намірам забудови земельної ділянки державним будівельним нормам, стандартам і правилам. У схемі забудови земельної ділянки обєкт будівництва запроектовано з порушенням мінімальних відстаней до будівель, розташованих на сусідніх земельних ділянках, що суперечить п.3.25* до додатку 3.1 ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень». Вказане зафіксовано у акті від 27 червня 2017 року, на підставі якого прийнято оскаржуване рішення від 27 червня 2017 року про скасування дії будівельного паспорта забудови земельної ділянки від 25 січня 2013 року № 3 (а.с. 88-89).

Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Відповідно до частини 1 статті 27 вказаного Закону забудова присадибних, дачних і садових земельних ділянок може здійснюватися на підставі будівельного паспорта забудови земельної ділянки (далі - будівельний паспорт).

Будівельний паспорт визначає комплекс містобудівних та архітектурних вимог до розміщення і будівництва індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку не вище двох поверхів (без урахування мансардного поверху) з площею до 500 квадратних метрів, господарських будівель і споруд, гаражів, елементів благоустрою та озеленення земельної ділянки.

Будівельний паспорт складається з текстових та графічних матеріалів.

За наявності плану зонування території розроблення будівельного паспорта здійснюється на його підставі.

Частиною 2 статті 27 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що проектування на підставі будівельного паспорта здійснюється без отримання містобудівних умов та обмежень. Для об'єктів, зазначених у частині першій цієї статті, розроблення проекту будівництва здійснюється виключно за бажанням замовника.

Надання будівельного паспорта здійснюється уповноваженим органом містобудування та архітектури на безоплатній основі протягом десяти робочих днів з дня надходження відповідної заяви та пакета документів, перелік яких визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування (частина 3 статті 27 Закону).

Згідно із частиною 4 статті 27 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» порядок видачі та форма будівельного паспорта визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

На виконання статті 27 вказаного Закону наказом Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України № 103 від 5 липня 2011 року, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 липня 2011 року за № 902/19640, було затверджено Порядок видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки (далі Порядок № 103).

Відповідно до пункту 2.1 цього Порядку (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), для отримання будівельного паспорта забудовник звертається до відповідного спеціально уповноваженого органу містобудування та архітектури з письмовою заявою щодо намірів забудови земельної ділянки.

До заяви замовником додаються: засвідчена в установленому порядку копія документа, що засвідчує право власності або користування земельною ділянкою; засвідчена в установленому порядку згода співвласників земельної ділянки (житлового будинку) на забудову зазначеної земельної ділянки; ескіз намірів забудови (місце розташування будівель та споруд на земельній ділянці, фасади, максимальні відмітки висотності, відстані до сусідніх земельних ділянок); проект будівництва (за наявності).

Згідно із пунктом 2.8 Порядку № 103 до складу будівельного паспорта входять вимоги до забудови земельної ділянки; схема забудови земельної ділянки (додаток 3); технічні умови (визначені у вимогах про забудову земельної ділянки); проект будівництва (за наявності).

Будівельний паспорт підписується керівником відповідного органу містобудування та архітектури (пункт 2.10 Порядку № 103).

Суд апеляційної інстанції погоджується із думкою суду першої інстанції про те, що можливість скасування будівельного паспорта, як вид відповідальності субєктів містобудування, не передбачена ні приписами Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», ні приписами Положенням № 103.

Одночасно апеляційний суд звертає увагу на те, що така можливість також не передбачена ні Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекції України, затвердженим Указом Президента України від 8 квітня 2011 року № 439/2011, ні Положенням про Державну архітектурно-будівельну інспекції України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 9 липня 2014 року № 294 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 7 червня 2017 року № 408).

При цьому УДАБІ у своїй апеляційній скарзі також не наведено правову норму, яка би дозволяла відповідачу приймати рішення про скасування будівельного паспорта.

Положеннями частини 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Приписами частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 70 рішення Європейського суду з прав людини від 20 жовтня 2011 року у справі «Рисовський проти України» Суд зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов'язків.

Порушень норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 3 вересня 2018 року у справі № № 809/1090/18 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя ОСОБА_6
судді ОСОБА_7
ОСОБА_8
Постанова у повному обсязі складена 29 березня 2019 року.