Справа № 818/290/18
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2019-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2019 р.Справа № 818/290/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Григорова А.М.,

Суддів: Шевцової Н.В. , Подобайло З.Г. ,

за участю секретаря судового засідання Ткаченко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 17.10.2018 року, головуючий суддя І інстанції: С.М. Глазько, м. Суми, повний текст складено 22.10.18 року по справі № 818/290/18

за позовом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1

до Управління Державної міграційної служби України в Сумській області , Конотопського міського відділу Головного управління Державної міграційної служби в Сумській області

про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_1 звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Конотопського міського відділу Головного управління Державної міграційної служби в Сумській області, в якій просить:

- визнати протиправною відмову Конотопського міського відділу Головного управління Державної міграційної служби в Сумській області у видачі ОСОБА_1 у зв'язку із досягненням 16-річного віку паспорта громадянина України у формі книжечки;

- зобов'язати Конотопський міський відділ Головного управління Державної міграційної служби в Сумській області оформити та видати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку з досягненням нею 16-річного віку, паспорт громадянина України у формі книжечки без передачі будь-яких даних про дитину і про її батьків, до ЄДДР, без формування (присвоєння) унікального номеру запису в Реєстрі (УНЗР), без використання будь-яких засобів ЄДДР.

Позовні вимоги мотивує тим, що вона є одним з батьків ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та відповідно до ч. 1 ст. 242 Цивільного кодексу України є її законним представником. Зазначає, що згідно з ч. 4 ст. 56 Кодексу адміністративного судочинства України права, свободи та інтереси неповнолітніх осіб захищають у суді їх законні представники - батьки. По досягненню дитиною 16-річного віку, позивач звернулася із заявою до Конотопського міського відділу Головного управління Державної міграційної служби в Сумській області з проханням оформити і видати дитині паспорт громадянина України у формі книжечки, відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ. У заяві повідомлено про відмову за релігійними переконаннями від оформлення і отримання паспорта у формі картки - документа Реєстру та обґрунтовано право на паспорт - книжечку.

Проте, відповідач відмовив у наданні дитині такого паспорта, посилаючись на Закон України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що посвідчують особу чи її спеціальний статус». Позивач вважає, що такою відмовою відповідач грубо і безпідставно порушує законні права та інтереси дитини, їхньої сім'ї та права людини взагалі з посиланням на ст. Конституції України, Цивільний кодекс України, ст. 14 Конвенції ООН по правам дитини та Закон України «Про захист персональних даних». Просила позов задовольнити.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 07.10.2018 р. у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 до Конотопського міського відділу Головного управління Державної міграційної служби в Сумській області , Управління Державної міграційної служби України в Сумській області про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити дії відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на рішення Великої Палати ВСУ зразкової справи № 806/3265/17. Вказує, що заяви, які писали позивачі по зразковій справі до міграційної служби по змісту співпадають з тою заявою, яку подавала вона . Ці заяви написані не на типовому бланку, який пропонує міграційна служба і не у типовій формі, а у довільній і по змісту збігаються з її заявою. Позивачі по зразковій справі отримали відповіді-відмови, подібні тій, яку отримала і позивач. Таким чином, зазначає, що усі важливі обставини зразкової справи і цієї справи збігаються. Згідно приписів Великої Палати Верховного Суду України висновки по зразковій справі належить застосовувати в усіх адміністративних справах щодо звернення осіб до суду з позовом до органів ДМСУ з вимогами видати паспорт громадянина України у формі паспортної книжечки, у зв'язку з ненаданням особою згоди на обробку персональних даних. На підставі вищенаведеного відмова органів ДМСУ у видачі громадянину України, який досяг 16-річного віку, паспорта у вигляді паспортної книжечки є протиправною, перевищенням повноважень, які надані законом територіальним підрозділам ДМСУ. Враховуючи вищенаведене, просить скасувати необгрунтоване рішення Сумського окружного адміністративного суду України від 17 жовтня 2018 р. по справі 818/290/18. Винести нову Постанову з урахуванням приписів Великої Палати Верховного Суду України в якій задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Сторони про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені заздалегідь та належним чином, на адреси визначені в апеляційній скарзі та позовній заяві, про що свідчать поштові повідомлення про вручення, які містяться в матеріалах справи .

ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала доводи викладені в апеляційній скарзі.

Представник відповідачів в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 01.12.2017 до Конотопського міського відділу Головного управління Державної міграційної служби в Сумській області письмово звернулася ОСОБА_2 із заявою про оформлення її дочці, неповнолітній ОСОБА_1, паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки, у зв'язку зі своїми релігійними переконаннями.

Листом від 12.12.2017 за вих. № 21/4606, заявниці була надана розгорнута консультація, а також інформація, що на території Сумської області всі територіальні підрозділи УДМС забезпечені необхідним для видачі паспорта у формі картки, обладнанням. Також у листі-відповіді заявниці було роз'яснено, що 26 жовтня 2016 року прийнято постанову Кабінету Міністрів України № 745 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302» «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України» (надалі - Постанова № 302), яка з 1 листопада 2016 року набрала чинності. Згідно «Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України», затвердженого зазначеною Постановою (далі - Порядок), паспорт громадянина України виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.

Вказана заява позивачки була розглянута у порядку передбаченому Законом України від 02.10.1996 № 393/96-ВР «Про звернення громадян».

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що сама по собі «Заява щодо оформлення паспорта громадянина України раніше встановленого зразка (1994 року) у формі книжечки», подана 01.12.2017 до Конотопського міського відділу Головного управління Державної міграційної служби в Сумській області у довільні формі, не є підставою для видачі паспорта будь-якого зразка, у тому числі і у вигляді книжечки. Суд також зазначив, що до вказаної заяви позивачки від 01.12.2018 не було додано жодного документа, у тому числі і свідоцтва про народження ОСОБА_1 в підтвердження наявності родинних зв'язків. Доказів звернення до відповідача особисто ОСОБА_1, позивач суду не надав, а відповідач підтвердив відсутність вказаного звернення. Враховуючи вищевикладене, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Статтею 5 Закону України "Про громадянство України" визначено, що документом, який підтверджує громадянство України, є зокрема паспорт громадянина України.

Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року № 2503-ХІІ затверджено Положення про паспорт громадянина України (далі по тексту - Положення № 2503-ХІІ).

Згідно з положеннями п. 3 Положення № 2503-ХІІ бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" № 5492 документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета.

Частиною ч.1 статті 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують її особу чи спеціальний статус» (далі по тексту - Закон № 5492-VI) до документів, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру, відповідно до їх функціонального призначення, віднесено документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, зокрема, паспорт громадянина України.

Частинами 1, 2, 4, 5 ст. 14 Закону № 5492-VI передбачено, що форма кожного документа встановлюється цим Законом. Документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета. Документи у формі книжечки на всіх паперових сторінках та на верхній частині обкладинки повинні мати серію та номер документа, виконані за технологією лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі книжечки здійснюється за технологією лазерного гравіювання та лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі картки виконується за технологією термодруку або лазерного гравіювання. Персоналізація документів здійснюється централізовано у Державному центрі персоналізації документів.

Паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України (ч. 1 ст. 21 Закону № 5492-VI).

Колегія суддів зазначає, що як положеннями Закону № 5492-VI, нормами постанови КМУ № 302, так і Положенням № 2503-ХІІ, передбачено чіткий порядок, суб'єктний склад та перелік документів для оформлення паспорта громадянина України.

Відповідно до пп.1 п.7 Постанови № 302 оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта здійснюються: особі, яка досягла 14-річного віку - на підставі заяви - анкети, поданої нею особисто.

Згідно з положеннями пункту 13 Положення № 2503-ХІІ для одержання паспорта громадянин подає:

- заяву за формою, встановленою Міністерством внутрішніх справ України;

- свідоцтво про народження;

- дві фотокартки розміром 35x45 мм;

- у необхідних випадках - документи, що підтверджують громадянство України.

За видачу паспорта справляється державне мито (п.14 Постанови № 2503-ХІІ).

Таким чином, даною нормою закріплено не тільки перелік необхідних для оформлення паспорта документів, а й особисте їх подання громадянином, котрий звертається за таким оформленням.

Подання документів представниками особи, яка звертається за отриманням паспорта громадянина України (в тому числі законним представником, яким для ОСОБА_1 є позивач ОСОБА_2), даною нормою не передбачено.

Згідно з п. 26 Порядку № 302 після формування заяви-анкети працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб'єкта друкує її та надає заявнику для перевірки правильності внесених до заяви-анкети відомостей. Реєстрація заяви-анкети здійснюється із застосуванням засобів Реєстру під час її формування.

Після перевірки заявник власним підписом підтверджує правильність внесених до заяви - анкети відомостей про особу (п.27 Порядку № 302).

Разом з тим, як встановлено судом першої інстанції та підтверджено в суді апеляційної інстанції, заява щодо оформлення паспорта громадянина України раніше встановленого зразка (1994 року) у формі книжечки від 01.12.2017 яка була подана до Конотопського міського відділу Головного управління Державної міграційної служби в Сумській області складена та підписана ОСОБА_2, особистий підпис ОСОБА_1, на заяві відсутній.

Відповідно до ч. 7 ст. 13 Закону України № 5492-VI 7 уповноважений суб'єкт, якщо інше не передбачено цим Законом, має право відмовити заявникові у видачі документа виключно у разі, якщо:

1) за видачею документа звернувся заявник, який не досяг шістнадцятирічного віку, або представник особи, який не має документально підтверджених повноважень на отримання документа;

2) заявник вже отримав документ такого типу, який є дійсним на день звернення (крім випадків, зазначених у частині сьомій цієї статті);

3) заявник не подав усіх визначених законодавством документів, необхідних для оформлення і видачі документа;

4) дані, отримані з бази даних розпорядника Реєстру, не підтверджують інформацію, надану заявником.

Особисто, ОСОБА_1 із заявою про видачу паспорту, як це передбачено вищенаведеними нормами та Постановою КМУ № 302, до Конотопського міського відділу Головного управління Державної міграційної служби в Сумській області не зверталась, документів за вищенаведеним переліком не подавала.

Тобто, в даному випадку, законодавство надає особі, яка досягла 16 річного віку повноваження самостійно вчиняти дії щодо отримання паспорта громадянина України. Відповідно батьки, в даному випадку, не мають права щодо представлення інтересів даної особи.

Також колегія суддів зазначає, що до вказаної заяви позивача від 01.12.2017 не було додано жодного документа, у тому числі і свідоцтва про народження ОСОБА_1 на підтвердження наявності родинних зв'язків.

Враховуючи викладене, звернення ОСОБА_2, до відповідачів із письмовою заявою про видачу її неповнолітній донці паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки здійснено не в установленому порядку.

Отже, заява ОСОБА_2 щодо оформлення її донці паспорта громадянина України раніше встановленого зразка (1994 року) у формі книжечки, подані до Конотопського міського відділу Головного управління Державної міграційної служби в Сумській області у довільній формі, не є підставою для видачі паспорта будь-якого зразка, у тому числі і у вигляді книжечки.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що на день звернення позивача із заявою, у Конотопського міського відділу Головного управління Державної міграційної служби в Сумській області були відсутні правові підстави для видачі сину позивача паспорта громадянина України зразка 1994 року у вигляді книжечки.

Такий висновок суду апеляційної інстанції узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 07.11.2018 по справі № 820/3327/16.

Вищевказана заява позивачки зареєстрована відповідачами, як звернення.

За визначенням ст.3 Закону № 393/96-ВР під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Згідно зі ст. 15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки.

Частиною 1 ст. 20 Закону № 393/96-ВР передбачено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання.

Матеріалами справи підтверджено, що в порядку та строк, визначений Законом України «Про звернення громадян», відповідачами заявниці надано відповіді, отримання яких позивачем не заперечується.

Надаючи відповіді на питання заявниці, Конотопський міський відділ Головного управління Державної міграційної служби в Сумській області посилався на чинні норми законодавства України, якими передбачена форма паспорта громадянина України, обов'язок громадянина отримати паспорт; підзаконний акт, який регулює порядок подання документів для оформлення паспорта громадянина України.

Також надано відповідь на питання заявниці щодо оформлення Конотопським міським відділом Головного управління Державної міграційної служби в Сумській області паспорта громадянина України у вигляді картки, оскільки даний підрозділ повністю забезпечено всіма необхідними матеріальними ресурсами.

Сама по собі незгода позивача зі змістом цих відповідей не спростовує факту розгляду звернень позивача у встановленому законом порядку, та не може бути підставою для визнання протиправними дій відповідачів та задоволення позовних вимог про видачу такого паспорту, навіть у разі наявності у позивачки такого права, оскільки заявником не дотримано процедури звернення за паспортом та не надано необхідних для цього документів.

Вказане виключає можливість визначення даної справи як типової, оскільки вона не відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи № 806/3265/17.

Так, у вказаній зразковій справі позивачка, у зв'язку зі зміною прізвища під час укладання шлюбу, особисто звернулась до органів Державної міграційної служби із заявою про видачу паспорта громадянина України у вигляді паспортної книжечки, подавши відповідний пакет документів, однак, їй було відмовлено у видачі паспорту у зв'язку з відсутністю, на думку відповідачів, для цього законодавчих підстав.

Враховуючи вищенаведене, доводи позивача про визначення даної справи як типової, є помилковими.

При цьому, вирішуючи дану справу по суті, колегія суддів зазначає, що в наслідок відсутності належного звернення ОСОБА_1, до відповідача з заявою про видачу паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки, доводи щодо наявності у ОСОБА_1 права на отримання такого паспорта, не можуть впливати на вирішення справи по суті.

Згідно з ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень (ч.2 ст.5 КАС України).

Виходячи з аналізу наведених норм, суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

Визнання протиправними дій суб'єкта владних повноважень можливе лише за позовом особи, право або законний інтерес якої порушені цією дією.

Із правового аналізу вказаних норм вбачається, що позивач на власний розсуд визначає, чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень. Проте ці рішення, дія або бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин.

Також, як вказав Верховний Суд у постанові від 10.05.2018 року по справі №811/119/13-а, обов'язковою ознакою дій суб'єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб'єктів відповідних правовідносин і мають обов'язковий характер.

Разом з тим, оскільки ОСОБА_1, особисто за отриманням паспорту в вигляді книжечки, не зверталась, необхідного пакету документів не надавала, відповідачами не приймалось рішення за результатами розгляду його звернення, яке могло б бути предметом оскарження в порядку адміністративного судочинства у розумінні ст.ст.1, 2, 5 КАС України.

Листи відповідача, на заяву матері, з якими висловила незгоду позивач, не є рішенням суб'єктів владних повноважень у розумінні КАС України.

Враховуючи викладене, оскільки відповідачами у зв'язку з викладеним вище не реалізовано наданих законом дискреційних повноважень щодо розгляду питання про видачу ОСОБА_1 паспорту громадянина України, в даному випадку відсутній предмет судового захисту та, відповідно, відсутні підстави для зобов'язання Конотопського міського відділу Головного управління Державної міграційної служби в Сумській області видати ОСОБА_1 паспорт громадянина України у вигляді книжечки.

Враховуючи вищенаведене, відсутність особистого звернення ОСОБА_1 до Конотопського міського відділу Головного управління Державної міграційної служби в Сумській області із заявою про видачу паспорта громадянина України у вигляді паспортної книжечки з відповідним пакетом документів доводи ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про неправомірність рішення відповідачів є помилковими.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Доводи апелянта не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції рішення.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з'ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін .

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 17.10.2018 року по справі № 818/290/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)А.М. Григоров
Судді(підпис) (підпис) Н.В. Шевцова З.Г. Подобайло
Повний текст постанови складено 01.04.2019 року