Справа № 752/2500/18
Суддя: Лазаренко В. В.
Дата ухвалення: 2019-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №752/2500/18
Провадження №2-а/760/375/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2019 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі судді Лазаренко В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №6 батальйону №4 полку №1 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Рогози Андрія Сергійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

07.02.2018 позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить скасувати винесену відповідачем, інспектором роти №6 батальйону №4 полку №1 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції сержантом поліції Рогозою А.С., постанову серії ЕАА №285130 від 04.02.2018, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 04.02.2018 орієнтовно о 18.30 він керував автомобілем «Skoda Oktavia», д.н.з. НОМЕР_1, рухаючись по Столичному шосе в м. Києві, де був зупинений посадовими особами патрульної поліції з підстав порушення ним вимог п. 3.2 Правил дорожнього руху, а саме, не надання переваги в русі патрульному автомобілю поліції, який рухався з увімкненими проблисковими маячками синього та червоного кольору. В наступному на місці зупинки відповідачем було винесено оскаржувану постанову, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності. Зазначене рішення відповідача, як суб'єкта владних повноважень, він вважає незаконним, вказуючи на порушення відповідачем вимог ст.ст. 245, 278, 279 КУпАП щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи та процедури її розгляду, забезпечення його прав при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачених ст. 268 КУпАП. Крім цього позивач, серед іншого, звертає увагу на те, що відповідачем допущено порушення ст. 276 КУпАП, яка визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, тобто, за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу, в той час як справа відносно нього була розглянута на місці зупинки автомобілю.

Ухвалою судді від 04.05.2018 в справі відкрито провадження, прийнято рішення про проведення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), встановлено строк для подання відповідачем відзиву на позов протягом п'ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження.

Ухвала про відкриття провадження, копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів у відповідності до вимог ст. 174 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) надіслані відповідачу та вручені 25.07.2018, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

У строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач відзив на позовну заяву та докази, що підтверджують заперечення проти позову, не надав, про поважність причин неподання відзиву суд не повідомив.

07.08.2018 до суду надійшло клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 240 КАС України, обґрунтоване тим, що позовну заяву підписано особою, яка не має права підписувати її.

Суд не знаходить підстав для задоволення даного клопотання, т.я. у розпорядженні суду відсутні докази, які підтверджують існування зазначених обставин.

Враховуючи вищевказане та положення ст.ст. 159, 162, 175 КАС України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 04.02.2018 о 18.30 позивач, ОСОБА_1, керував автомобілем «Skoda Oktavia», д.н.з. НОМЕР_1, рухаючись по Столичному шосе в м. Києві, де був зупинений посадовими особами патрульної поліції з підстав порушення ним Правил дорожнього руху.

На місці зупинки відповідачем, інспектором роти №6 батальйону №4 полку №1 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції сержантом поліції Рогозою А.С., відносно позивача розглянуто справу про адміністративне правопорушення.

За результатами розгляду справи відповідач виніс постанову серії ЕАА №285130 від 04.02.201, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

Факт притягнення позивача до адміністративної відповідальності підтверджується наявними у розпорядженні суду доказами, якими суд визнає, письмові пояснення позивача, копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та копію оскаржуваної постанови.

Аналіз змісту вказаної постанови свідчить про те, що при її оформлені відповідачем було допущено технічну помилку, а саме, не вірно вказано номер водійського посвідчення, а також дані про особу порушника - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

На думку суду допущена відповідачем технічна помилка не свідчить про відсутність у позивача права на оскарження зазначеної постави, а доводи з цього приводу, викладені представником відповідача у клопотанні про залишення позову без розгляду є формальними та не ґрунтуються на фактичних обставинах справи.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до оскаржуваної постанови відповідач встановив, що позивач 04.02.2018 о 18.33, керуючи автомобілем «Skoda Oktavia», д.н.з. НОМЕР_1, рухаючись по Столичному шосе, 18-й км в м. Києві, порушив п. 3.2 Правил дорожнього руху, а саме, не надання переваги в русі патрульному автомобілю поліції, який рухався з увімкненими проблисковими маячками синього та червоного кольору.

Вказані дії позивача відповідач кваліфікував за ч. 3 ст. 122 КУпАП, якою передбачено склад адміністративного правопорушення, об'єктивна сторона якого включає, в т.ч., ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями.

Позивачем оспорюється правомірність винесеної відповідачем постанови з огляду на порушення останнім вимог закону щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи та процедури її розгляду.

Позивач вказує серед іншого на те, що виїжджаючи на Столичне шосе йому необхідно було перестроїтися у крайній лівий ряд для подальшого слідування до точки розвороту у бік м. Києва, що знаходиться орієнтовно на відстані 100-150 м. Перед виїздом на шосе, дивлячись на ліво й пропускаючи проїжджаючі зі сторони м. Києва авто, він звернув увагу на проблискові маячки червоного і синього кольору, які знаходилися на відстані близько 400 м. Оскільки спеціальні звукові сигнали не використовувалися і була темна пора доби, він вирішив, що в районі проблискових маячків здійснюється оформлення ДТП, та, впевнившись у відсутності перешкод, продовжив рух, перестроївся у крайній лівий ряд та доїхав до місця розвороту, де пропускав зустрічний транспорт. Через 5-10 секунд повз нього у напрямку с. Чапаєвка на великій швидкості проїхала колона з кількох авто у супроводі машин патрульної поліції, спеціальні звукові сигнали при цьому не використовувалися, а його автомобіль жодних перешкод для руху колони не створював.

Частиною першою ст. 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Зі змісту ст. 288 КУпАП, ст.ст. 19, 20 КАС України слідує, що рішення, дія чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності можуть бути оскаржені до місцевого загального суду як адміністративного суду.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Надаючи оцінку аргументам позивача щодо протиправності оскаржуваної постанови, суд виходить з наступного.

Порядок провадження у справах про адміністративні правопорушення встановлений розділом IV КУпАП. Положеннями КУпАП визначено органи (посадові особи), уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, підвідомчість справ про адміністративні правопорушення, порядок їх розгляду.

Пунктами 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною третьою статті 122 КУпАП передбачено склад адміністративного правопорушення, об'єктивна сторона якого полягає, в т.ч., у ненаданні переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями.

Правилами дорожнього руху у п. 3.2 передбачено, що у разі наближення транспортного засобу з увімкненим синім проблисковим маячком та (або) спеціальним звуковим сигналом водії інших транспортних засобів, які можуть створювати йому перешкоду для руху, зобов'язані дати йому дорогу і забезпечити безперешкодний проїзд зазначеного транспортного засобу (і супроводжуваних ним транспортних засобів).

За ст. 222 КУпАП розгляд справ про правопорушення, передбачені частинами першою, другою, третьою і п'ятою статті 122 покладено на органи Національної поліції. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, у пунктах 1-2 розділу ІV передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП.

Відповідно до вимог пункту 5 розділу ІІІ вказаної Інструкції та ст. 278 КУпАП, поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд цієї справи; 2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці); 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Стаття 245 КУпАП визначає, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно частин другої та третьої ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. У відповідності до ч. 1 ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Відповідно до положень ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, з вищевикладеного вбачається, що дотримання вимог закону, якими визначено порядок та ін. процесуальні питання розгляду справи про адміністративне правопорушення є необхідною умовою законності прийнятого за результатами її розгляду рішення. Таке рішення не може бути визнане законним, якщо порушення закону, допущене під час розгляду справи про адміністративне правопорушення було істотним та призвело до ущемлення прав та інтересів особи. Не може бути визнане обґрунтованим рішення, прийняте без урахуванням усіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

З'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, суд знаходить позовні вимоги про скасування оскаржуваної постанови обґрунтованими.

Такий висновок суду обумовлюється тим, що порушення закону при розгляді справи про адміністративне правопорушення, про допущення яких відповідачем стверджує позивач, зокрема, не виконання вимог щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення, визнаються судом істотними, які порушують законні права та інтереси позивача.

Згідно правил установлених ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, відзиву на позовну заяву відповідачем не надано, як не подано і жодного доказу на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, в т.ч., даних, які підтверджують факт самого порушення Правил дорожнього руху, яке ставиться у вину позивача згідно оскаржуваної постанови.

Відповідно до ч. 1 ст. 7, ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації. Поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою /рішення від 18 вересня 2015 року у справі «Ушаков та Ушакова проти України» п. 78, заява № 10705/12; рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства», п. 161, Series А заява №25/.

За таких обставин оскаржувана постанова не може бути визнана законною, оскільки з боку відповідача на надано доказів, які підтверджують правомірність прийнятого ним рішення, а порушення закону при розгляді справи про адміністративне правопорушення, про допущення яких відповідачем стверджує позивач, а саме, не виконання вимог щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення, визнані судом істотними, які порушують законні права та інтереси позивача.

Вищевикладених підстав на думку суду достатньо для прийняття рішення у даній справі щодо позовних вимог про скасування оскаржуваної постанови, у зв'язку з чим немає необхідності розглядати аргументи позивача щодо інших аспектів порушення його прав з боку відповідача.

Частиною першою ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

За змістом п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на вищевикладене, позов належить задовольнити, скасувати постанову відповідача, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності як незаконну та закрити провадження у справі.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 6-9, 19-20, 72-78, 90, 241-246, 286, 293 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 /адреса: АДРЕСА_1; ідентифікаційний код: НОМЕР_2/ до інспектора роти №6 батальйону №4 полку №1 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Рогози Андрія Сергійовича /адреса: 03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 9/ про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову серії ЕАА №285130 від 04 лютого 2018 року, винесену інспектором роти №6 батальйону №4 полку №1 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції сержантом поліції Рогозою Андрієм Сергійовичем, - скасувати, а справу про адміністративне правопорушення - закрити.

Учасники справи мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Лазаренко В.В.