Справа № 486/1754/18
Суддя: Біоносенко В. В.
Дата ухвалення: 2019-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

25 березня 2019 р. № 486/1754/18
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Біоносенка В.В., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1, АДРЕСА_1, Южноукраїнськ, Миколаївська область, 55002
доСекретаря Южноукраїнської міської ради ОСОБА_2, вул. Дружби Народів, 48, Южноукраїнськ, Миколаївська область,55000
провизнання протиправною бездіяльність та стягнення збитків в сумі 49012,24 грн.,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Южноукраїнського міського суду з позовом до секретаря Южноукраїнської міської ради Миколаївської області з вимогами визнати протиправною бездіяльність секретаря Южноукраїнської міської ради Миколаївської області ОСОБА_2 щодо стягнення з ОСОБА_3 в порядку регресу та повернення до місцевого бюджету м. Южноукраїнська суми коштів у розмірі виплаченого відшкодування згідно постанови Вищого адміністративного суду України по справі №К/800/14254/15 від 24.09.2015.

04.12.2018 ухвалою Южноукраїнського міського суду зазначену позовну заяву передано за підсудністю до Миколаївського окружного адміністративного суду.

03.01.2019 ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду за цими вимогами відкрито провадження у адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Судове засідання по цій справи призначено на 04.02.2019.

В судове засідання 04.02.2019 позивачка не зявились. Прибув лише представник відповідача, який надав суду свої пояснення по суті справи.

Наступне судове засідання призначено на 11.03.2019. В судове засідання на 11.03.2019 прибула позивачка, представник відповідача не зявився. За клопотанням позивачки розгляд справи було відкладено на 25.03.2019.

25.03.2019 в судове засідання позивачка, її представник та представник відповідача не зявились.

25.03.2019 до суду надійшли заява про збільшення позовних вимог, клопотання позивачки про залучення другого відповідача, клопотання про відкладення справи, клопотання про зобовязання відповідача надіслати позивачки копії відзиву.

Ухвалами суду від 25.03.2019 в прийняття заяви про збільшення позовних вимог відмовлено, а заяву повернуто заявниці, оскільки: 1) позивачкою пропущені строки для подання заяви про збільшення позовних вимог, а також 2) зазначена заява не відповідає вимогам ст.160 КАС України, 3) не додано документ про сплату судового збору, 4) заяву про збільшення позовних вимог не підписано заявницею, та 5) відсутні докази її направлення відповідачу.

Також, ухвалами суду від 25.03.2019 відмовлено в задоволені клопотань про залучення другого відповідача, відкладення справи та про зобовязання відповідача надіслати позивачки копії відзиву.

Суд розглянув справу 25.03.2019 в порядку спрощеного письмового провадження, оскільки в призначене судове засідання не зявився представник жодної сторони.

Повний текст судового рішення підписаний 25.03.2019.

Позивачка свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що постановою Вищого адміністративного суду України по справі №К/800/14254/15 від 24.09.2015 визнано протиправними дії секретаря Южноукраїнської міської ради Миколаївської області ОСОБА_3 щодо підписання розпорядження Южноукраїнського міського голови №1 від 07.03.2012 про звільнення Южноукраїнського міського голови ОСОБА_4 Таким чином, секретар Южноукраїнської міської ради ОСОБА_5 порушила норми ст.4 «Основні принципи служби в органах місцевого самоврядування» Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування». У звязку з протиправними діями секретаря Южноукраїнської міської ради ОСОБА_5 з місцевого бюджету м. Южноукраїнська було виплачено ОСОБА_4 середній заробіток міського голови за весь час вимушеного прогулу в період з 14.03.2012 по 13.09.2012 в розмірі 49012,24 гривень. Згідно ст.63 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» бюджет місцевого самоврядування (місцевий бюджет) - план утворення і використання фінансових ресурсів, необхідних для забезпечення функцій та повноважень місцевого самоврядування. Виконавши постанову ВАСУ по справі №К/800/14254/15 від 24.09.2015, Южноукраїнська міська рада одночасно порушила право позивачки, як члена територіальної громади міста Южноукраїнська, направивши кошти місцевого бюджету не на забезпечення функцій та повноважень місцевого самоврядування, а не покриття протиправних дій посадової особи органу місцевого самоврядування. Відповідно до ст.23 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» особи, винні у порушенні законодавства про службу в органах місцевого самоврядування, притягуються до цивільної, адміністративної або кримінальної відповідальності згідно із законом. 25.08.2016 виконавчий комітет Южноукраїнської міської ради звернувся з позовом про зворотну вимогу (регрес) у розмірі виплаченого відшкодування до Южноукрахнського міського суду. Ухвалою Южноукраїнського міського суду від 14.11.2016 позовну заяву виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради до ОСОБА_3 про зворотну вимогу (регрес) в порядку відшкодування залишили без розгляду. Підстава представник позивача в судові засіданні 10.11.2016 та 14.11.2016 не зявився. Секретарь міської ради ОСОБА_2 не організувала контроль за виконання рішення міської ради. Таким чином, у звязку з бездіяльністю секретаря Дзюбенко порушені права територіальної громади міста Южноукраїнськ щодо нецільового використання фінансових ресурсів, необхідних для забезпечення функцій та повноважень місцевого самоврядування та кошті не повернуті до місцевого бюджету. Секретар Южноукраїнської міської ради виконуючий обовязки Южноукраїнського міського голови ОСОБА_2 свідомо допустила бездіяльність у питанні поверненні коштів до місцевого бюджету міста Южноукраїнськ, не забезпечила відновлення порушених прав позивача та прав територіальної громади.

Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що відповідач позов не визнає, просить в його задоволенні відмовити. Також, 04.02.2019 відповідачем надано відзив на позов з викладенням аргументів на користь своєї позиції. Разом з тим, в порушення вимог ч.ч.3, 4 ст.162 КАС України копію відзиву відповідачем позивачці не направлено.

За таких обставин, суд взагалі не приймає до уваги відзив відповідача від 04.02.2019, та застосовує наслідки, передбачені ч.9 ст.79 КАС України, та не бере зазначений відзив до уваги.

Дослідив матеріали справи, вислухав представників сторін, суд встановив наступне.

Рішенням 19 сесії VI скликання Южноукраїнської міської ради Миколаївської області «Про постанову Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 29 листопада 2011 року за справою № 3-983/2011» від 7 березня 2012 року № 474 було взято до відома факт визнання ОСОБА_4 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 172-4 КУпАП, і покладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу на користь держави в сумі 2000 гривень.

Враховуючи рішення Южноукраїнської міської ради Миколаївської області «Про постанову Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 29 листопада 2011 року за справою № 3-983/2011», секретар Южноукраїнської міської ради Миколаївської області ОСОБА_3, на підставі частини 2 статті 42, частини 7 статті 79 Закону № 280/97-ВР, 7 березня 2012 року розпорядилась приступити до виконання обов'язків міського голови міста Южноукраїнська Миколаївської області з 7 березня 2012 року, вважаючи звільненим ОСОБА_4 з посади міського голови з 7 березня 2012 року (розпорядження секретаря Южноукраїнської міської ради від 7 березня 2012 року № 1).

08.12.2014 постановою Южноукраїнського міського суду задоволено позов ОСОБА_4, визнано протиправними дії секретаря Южноукраїнської міської ради Миколаївської області ОСОБА_5 щодо підписання розпоряджень Южноукраїнського міського голови Миколаївської області від 7 березня 2012 року № 1, від 13 березня 2012 року № 79-р, від 12 березня 2012 року № 77-р. Скасовано підписане секретарем Южноукраїнської міської ради Миколаївської області ОСОБА_5 розпорядження Южноукраїнського міського голови Миколаївської області від 7 березня 2012 року № 1 «Про початок виконання обов'язків міського голови м. Южноукраїнська з 7 березня 2012 року і про звільнення ОСОБА_4 з посади міського голови з 7 березня 2012 року». Скасовано підписане секретарем Южноукраїнської міської ради Миколаївської області ОСОБА_5 розпорядження Южноукраїнського міського голови Миколаївської області від 13 березня 2012 року № 79-р «Про недопущення до приміщень виконавчого комітету». Скасовано підписане секретарем Южноукраїнської міської ради Миколаївської області ОСОБА_5 розпорядження Южноукраїнського міського голови Миколаївської області від 12 березня 2012 року № 77-р «Про опечатування приміщення, де розташований кабінет міського голови». Зобов'язано Южноукраїнську міську раду Миколаївської області нарахувати та виплатити ОСОБА_4 середню заробітну плату міського голови за час вимушеного прогулу з 14 березня 2012 року по 5 грудня 2014 року.

24.09.2015 постановою Вищого адміністративного суду України, зазначена постанова Южноукраїнського міського суду була залишена в силі, за виключенням зміни в частині визначення кінцевої дати нарахування та виплати ОСОБА_4 середньої заробітної плати міського голови за час вимушеного прогулу з 14 березня 2012 року по 13 вересня 2012 року, замість «по 05 грудня 2014 року».

31.08.2016 року Виконавчий комітет Южноукраїнської міської ради Миколаївської області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про зворотню вимогу (регрес) в порядку відшкодування, коштів виплачених за судовим рішення ОСОБА_4

14.11.2016 ухвалою Южноукраїнського міського суду позовну заяву виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області до ОСОБА_3 залишено без розгляду, у звязку з систематичної неявкою представників позивача у судові засідання.

Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст.5 КАС Україна кожан особа має право в порядку встановленому Кодексом звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням діє чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушенні її права, свободи чи інтереси.

Разом з тим, необхідно розуміти, що право на звернення до суду розділяється на право на позов в процесуальному та матеріальному розумінні.

Процесуальне право на позов, це право на подання позову, право на звернення до суду з вимогою за захистом, прав, свобод і інтересів, які на думку позивача порушенні субєктом владних повноважень у спірних правовідносинах.

Позивачем дотримано все процесуальні норми під час подання позовної заяви, а спір щодо оскарження бездіяльності субєкта владних повноважень віднесений до юрисдикції адміністративних судів, у звязку з чим судом було відкрито провадження по цій справі та розглянуто по суті позовних вимог.

Самим лише фактом розгляду по суті вимог позивача, забезпечено його право на позов, яке передбачене ст.55 Конституції України, ст.6 Конвенції та ст.5 КАС України.

Натомість, матеріальне право на позов, це право на задоволення позиву, на позитивне вирішення справи, розвязання спору на користь позивача.

Право на задоволення позову, залежить, окрім іншого, від наявності у позивача субєктивних прав, які порушуються відповідачем та права вимоги за ними.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є вирішення спорів з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів осіб від порушень з боку субєкта владних повноважень.

Відповідно до п.9 ч.5 ст.160 КАС України зазначається, що у позовні заяві повинно бути обґрунтовано порушення оскаржуваним рішенням, прав, свобод або інтересів позивача.

Відповідно до п.19 ст.4 КАС України індивідуальний акт акт (рішення) субєкта владних повноважень, виданий (прийнятий) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Відповідно до ст.48 КАС України передбачено право суду на заміну неналежного позивача, у разі встановлення того факту, що з позовом звернулась не та особа, якій належить право вимоги, замінити первинного позивача належним позивачем.

Отже, процесуальний закон, визнає матеріальне право на позов в адміністративному судочинстві щодо оскарження індивідуального акту субєкта владних повноважень, лише за особами у яких є право вимоги, тобто саме тими, кого він безпосередньо стосується, для кого оскаржуваний акт породжує, змінює або припиняє певні правовідносини.

Виключенням з цього правила є органи та особи визначені у ст.53 КАС України, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб прокурор, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини та інші.

В цьому випадку, судом встановлено, що дії чи бездіяльність відповідача впливали лише на інтереси Южноукраїнської міської ради. Позивачка взагалі не є учасником правовідносин щодо стягнення регресу з ОСОБА_3

Спірна бездіяльність не породжує, не змінює та не припиняє права та обовязки позивачки.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що дії чи бездіяльність відповідача у цьому випадку не порушують прав, свобод та інтересів позивачки, у неї відсутнє право вимоги про визнання їх протиправними.

Також, позивачка не наділена повноваження на предявлення вимог про стягнення коштів в інтересах Южноукраїнської міської ради.

Представництво інтересів громади самим членами цієї громади, не передбачена Законом України «Про місцеве самоврядування в України».

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічні висновки були викладені Верховним Судом України у постановах від 15.07.15 по адміністративній справі №21-273а14 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/39999309), від 03.02.15 по адміністративній справі №21-617а14 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/42665513), від 12.04.17 по адміністративній справі № П/800/589/16 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/66413427), від 31.10.17 по адміністративній справі №П/800/413/16 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/70427204) та багатьох інших.

Зазначений підхід було підтримано Верховним Судом в ухвалах від 02.01.18 по адміністративній справі №9901/22/17 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/71446182), від 05.01.18 по адміністративній справі №800/149/18 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/71488386) та іншим.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки у позивачки відсутнє право вимоги за цим позовом.

Судові витрати покласти на позивачку.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,Южноукраїнськ,Миколаївська область,55002 НОМЕР_1) до Секретаря Южноукраїнської міської ради ОСОБА_2 (вул. Дружби Народів, 48,Южноукраїнськ,Миколаївська область,55000 ) відмовити.

2. Апеляційна скарга на це рішення може бути подана до Пятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Суддя В. В. Біоносенко