Справа № 128/165/19
Суддя: Ганкіна І. А.
Дата ухвалення: 2019-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 128/165/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2019 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого -судді Ганкіної І.А.

за участю:

секретаря судових засідань Жигарової Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до інспектора 1 роти 1 батальйону Управління Патрульної поліції у Вінницькій області молодшого лейтенанта поліції Марунича Вадима Миколайовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 03.01.2019 року,-

УСТАНОВИВ:

Позивач по справі ОСОБА_2, інтереси якого представляє захисник - адвокат Киришов О.В. звернувся до суду з вищевказаним адміністративним позовом.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що інспектором 1 роти 1 батальйону Управління Патрульної поліції у Вінницькій області молодшим лейтенантом поліції Маруничем В.М. винесено постанову ЕАВ 834522 по справі про адміністративне правопорушення від 03 січня 2019 року, якою його, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн.

Дана постанова була обґрунтована тим, що 03.01.2019 року він, ОСОБА_2 в м. Вінниця по вул. Блока, керуючи автомобілем Мітсубісі Паджеро, державний номерний знак НОМЕР_1, ніби - то перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1,1 яка поділяє транспортні потоки в протилежних напрямках, чим порушив п. 34 ПДР України.

Однак, на думку позивача, оскаржувана постанова відповідача є незаконною, безпідставною, яка винесена з порушенням вимог чинного законодавства та без належних доказів, така що не відповідає дійсним обставинам справи, та підлягає скасуванню виходячи з наступного.

Так, дійсні обставини справи свідчать про те, що 03.01.2019 року він, ОСОБА_2 рухався на власному автомобілі Мітсубісі Паджеро, державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Блока в м. Вінниця та був зупинений інспектором Управління Патрульної поліції у Вінницькій області, який повідомив йому про порушення п. 34 ПДД, а саме те, що він перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1,1 яка поділяє транспортні потоки в протилежних напрямках, однак докази на підтвердження правопорушення не надав, усно зазначивши, що «сам це бачив», на прохання також не надав відповідний запис з відео реєстратора автомобіля працівників поліції. Показання свідка ОСОБА_5, який перебував в автомобілі, не прийняв до уваги та не зазначив в постанові. Не реагуючи на пояснення, та врахувавши свої думки достатніми для визначення наявності обставин, які свідчать про вчинення ним, ОСОБА_2 правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, не надавши йому можливості скористатися правовою допомогою захисника, прийняв рішення про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в максимальному розмірі 255,00 грн., при цьому інспектором не було виконано вимоги ст. 280 КУпАП, згідно якої зобов'язаний був з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім того, позивач зазначає, що оскаржувана постанова в порушення вимог ст. 285 КУпАП не була йому оголошена одразу після розгляду, не вручалась йому під розписку ( його ніби то відмова від одержання копії постанови, про що зазначено відповідачем в тексті постанови, підписами свідків не засвідчена), а була направлена йому поштою та отримано його батьком 11 січня 2019 року, в зв'язку з чим він, ОСОБА_2 не мав змоги оскаржити вказану постану у передбачений законодавством 10 денний строк. Про зміст постанови та прийняте інспектором рішення він дізнався лишу 11 січня 2019 року.

Враховуючи вказане, позивач просить поновити строк на оскарження постанови серії ЕАВ № 834522 від 03.01.2019 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. за адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП України; скасувати вищевказану постанову, оскільки постанова складена при відсутності доказів по справі та з порушеннями вимог ст.ст. 251, 280, 283 КУпАП а також просить закрити провадження у справі.

Позивач ОСОБА_2 та його представник - адвокат Киришов О.В. в судове засідання не з'явилися, проте до початку розгляду справи по суті, через канцелярію суду адвокат Киришов О.В. надав письмову заяву, в якій просив справу розглядати у їх відсутність, при цьому позовні вимоги свого довірителя підтримав в повному обсязі, просив їх задоволити.

Відповідач в судові засідання не з'являвся, хоча належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи у суді, про що свідчать рекомендовані повідомлення за підписом уповноваженої особи, про причини неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав, тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність на підставі належних в матеріалах справи доказів.

Суд, у відповідності до ч. 4 ст. 128 КАС України, визнав можливим розглянути справу у відсутність відповідача інспектора Марунича В.М. .

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України судовий розгляд адміністративної справи здійснювався у порядку письмового провадження.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного:

Ч. 1 ст. 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

П. 1 ч.1 ст.20 КАС України передбачено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно вимог ч. 1 ст. 9, ч. 1 ст. 77 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 Постанови „Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23 грудня 2005 року з подальшими змінами та доповненнями, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП України. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 5 ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані знати та неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Зі змісту ч. 1 ст. 122 КУпАП слідує, що адміністративна відповідальність за вказаною частиною статті настає, в тому числі, за порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг.

Відповідно до п.п. 8.5.1 горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху, наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 34.1 цих Правил.

Розмітка 1.1 (вузька суцільна лінія) поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі ділянок проїзної частини, на які в'їзд заборонено; позначає межі місць для стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей.

Лінію перетинати забороняється. Якщо цією лінією позначено місце стоянки або край проїзної частини, суміжний з узбіччям, то лінію перетинати дозволяється. Як виняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, дозволяється перетинати дану лінію для об'їзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний об'їзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год.

Судом встановлено, що 03 січня 2019 року інспектором 1 роти 1 батальйону Управління Патрульної поліції у Вінницькій області молодшим лейтенантом поліції Маруничем В.М. відносно позивача 03.01.2019 року було винесено постанову ЕАВ 834522 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, в якій зазначено, що 03.01.2019 року о 04 год. 23 хв. 58 сек. ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом в м. Вінниці по вул. Блока ,21 перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки (1.1), яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, чим порушив п. 34 ПДР України ( Порушення вимог розмітки проїзної частини доріг).

Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАВ 834522 від 03.01.2019 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу, в розмірі 255 гривень.

Однак, зазначені обставини не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

З копії оскаржуваної постанови вбачається, що висновок про наявність в діях ОСОБА_2 адміністративного правопорушення зроблені без повного та об'єктивного дослідження всіх обставин та доказів, не надана оцінка запереченням позивача щодо вчинення ним адміністративного правопорушення.

Відповідачем суду не надано жодних доказів того, що позивачем було здійснено перетин дорожньої розмітки 1.1 (вузька суцільна лінія), а саме не надано доказів щодо фіксування зазначених подій технічними приладами, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, чи інших документів.

Посилання на жоден із доказів, які передбачені ст.251 КУпАП, у винесеній постанові відсутні.

Візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку, однак відео з нагрудної камери інспектора суду не надано.

Відповідно до положень ч.ч. 2, 5 ст. 77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Однак, відповідач, який був тричі належним чином повідомлений про дату, місце і час розгляду справи, не надав суду будь-яких доказів в обґрунтування правомірності своїх дій, не направив обґрунтованих заперечень проти заявлених позовних вимог.

Оскільки відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що водій ОСОБА_2 допустив вказане правопорушення, а тому притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за порушення ч. 1 ст. 122 КУпАП не може бути здійснено, на підставі неналежних доказів його вини.

Крім того, єдиним доказом вчинення ОСОБА_2, адміністративного правопорушення, є сама оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення, однак, зазначена постанова є предметом спору між сторонами та не може розглядатися, як доказ, за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Поряд з цим, положеннями ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів, суд приходить до висновку, що слід скасувати постанову серії ЕАВ № 834522 від 03.01.2019 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Вирішуючи питання поновлення строку звернення до суду, суд виходить з тих міркувань, що його слід поновити, оскільки, як вбачається з матеріалів справи позивачу постанову по справі про адміністративне правопорушення не було вручено інспектором поліції в день її складання, а направлено поштою, та направлено на адресу його батька, і про зміст вказаної постанови та прийняте інспектором рішення позивач дізнався лише 11.01.2019 року, що і стало причиною пропущення строку на її оскарження, а отже строк на оскарження постанови є пропущений ОСОБА_2 з поважних причин, тому його слід поновити.

Згідно з ч. 1 ст.139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 288 КУпАП, то підстави для стягнення з відповідача судового збору відсутні.

Керуючись, ст.ст. 7, 9, 122, 247, 251, 278-280, 293 КУпАП, ст.ст. 2, 6, 19-20, 72-79, 205, 241-246, 286, 295, 297 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов задовольнити.

Поновити строк звернення до суду.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 834522 від 03.01.2019 року про застосування до ОСОБА_2 адміністративного стягнення, у вигляді штрафу у розмірі 255, 00 грн., за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити, у зв'язку із відсутністю в діях ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Вінницький районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя І.А. Ганкіна