Справа № 809/1054/17
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2019-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2019 рокуЛьвів№ 857/4626/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Улицького В.З., Шавеля Р.М.

за участю секретаря Мельничук Б.Б.

апелянта Дем`янів І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2018 року (ухвалене головуючим суддею Мартиць О.І., у м. Тернополі, повний текст рішення складено 08 листопада 2018 року) у справі № 809/1054/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до заступника керівника приймальні Президента України ОСОБА_2, ОСОБА_3 Президента України про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, в якій просить:

визнати протиправними дії відповідача керівника приймальні Президента України ОСОБА_2 щодо направлення його скарги від 28.06.2017 до ОСОБА_4 ради правосуддя;

зобов'язати відповідача ОСОБА_3 Президента України за наслідками розгляду його скарги від 28.06.2017 повернути подання на безстрокове призначення на посаду судді Івано-Франківського окружного адміністративного суду Юрія Боброва до вирішення питання в кримінальному провадженні щодо нього за фактом вчинених чотирьох кримінальних правопорушень.

В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що він 29.06.2017 звернувся до Президента України зі скаргою про повернення зворотно до ОСОБА_4 правосуддя України для відміни відповідного рішення даного органу від 06.06.2017 щодо погодження документів на безстрокове призначення на посаду судді Івано-Франківського окружного адміністративного суду Боброва Ю.О. На його думку відповідач незаконно скерував дану скаргу до ОСОБА_4 ради правосуддя, що є порушенням вимог Закону України «Про звернення громадян» та Закону України «Про судоустрій та статус суддів».

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 08.11.2018 в задоволенні позову відмовлено.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що в ході судового розгляду справи позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження протиправності дій відповідача щодо направлення його скарги від 28.06.2017 до ОСОБА_4 ради правосуддя.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив позивач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Зокрема в апеляційні скарзі зазначає, що оскаржене судове рішення не є належним чином обгрунтоване та мотивованим. Так в зазначеному рішенні, мотивувальна частина викладена загальними фразами та без з`ясування тих обставин на котрі він покликається в своїх зверненнях до Президента України.

Представник відповідачів скориставшись своїм правом подав відзив на апеляційну скаргу, в якій покликається на те, що звернення позивача розглянуто в адміністрації Президента України виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб визначених законом. У зв`язку з цим просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Крім цього просить розглянути справу за відсутності відповідачів та їх представника.

Апелянт в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та надав пояснення, просить апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Інші особи які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не зявилися, хоча належним чином були повідомленні, що не перешкоджає розгляду справи в їх відсутності згідно з ч. 2 ст. 313 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, апелянта, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що позивач 29.06.2017 звернувся зі скаргою від 28.06.2017 до Президента України, в якій просив скерувати зворотно до ОСОБА_4 ради правосуддя для відміни рішення від 06.06.2017 щодо погодження документів на безстрокове призначення на посаду судді Івано-Франківського окружного адміністративного суду Боброва Ю.О.

06.07.2017 приймальня Президента України за № 22/027324-09 надіслала звернення ОСОБА_1 від 28.06.2017, яке надійшло до ОСОБА_3 Президента до ОСОБА_4 ради правосуддя на підставі ч. 3 ст. 7 Закону України «Про звернення громадян».

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Проаналізувавши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про правильне застосування норм матеріального та процесуального права та повне зясування обставин справи судом першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України

Статтею 40 Конституції України встановлено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Основним нормативно-правовим актом, що регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об'єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення є Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 №393/96-ВР у редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі по тексту - Закон України від 02.10.1996 №393/96-ВР).

Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» визначено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

В силу ст. 3 Закону України «Про звернення громадян», під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про звернення громадян», звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об'єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

У відповідності до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про звернення громадян» якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз'ясненнями.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 80 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» призначення на посаду судді здійснюється Президентом України на підставі та в межах подання ОСОБА_4 ради правосуддя, без перевірки додержання встановлених цим Законом вимог до кандидатів на посаду судді та порядку проведення добору чи кваліфікаційного оцінювання кандидатів.

Будь-які звернення щодо кандидата на посаду судді не перешкоджають його призначенню на посаду. Викладені в таких зверненнях факти можуть бути підставою для порушення Президентом України перед компетентними органами питання про проведення в установленому законом порядку перевірки цих фактів.

Президент України видає указ про призначення судді не пізніше тридцяти днів із дня отримання відповідного подання ОСОБА_4 ради правосуддя.

Згідно ч. 1, 2 Закону України «Про вищу раду правосуддя» призначення на посаду судді здійснюється Президентом України за поданням ОСОБА_4 ради правосуддя.

ОСОБА_4 рада правосуддя ухвалює рішення щодо внесення Президентові України подання про призначення судді на посаду за результатами розгляду рекомендації ОСОБА_4 кваліфікаційної комісії суддів України, до якої обов'язково додається особова справа (досьє) кандидата на посаду судді.

Частиною 19 ст. 79 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» передбачено, що ОСОБА_4 рада правосуддя може відмовити у внесенні Президентові України подання про призначення судді на посаду виключно з таких підстав:

1) наявність обґрунтованого сумніву щодо відповідності кандидата критерію доброчесності чи професійної етики або інших обставин, які можуть негативно вплинути на суспільну довіру до судової влади у зв'язку з таким призначенням;

2) порушення визначеного законом порядку призначення на посаду судді.

Підстави, зазначені у пункті 1 цієї частини, ОСОБА_4 рада правосуддя визначає, керуючись власною оцінкою обставин, пов'язаних із кандидатом на посаду судді, та його особистих якостей.

Пунктом 28 ч. 1 ст. 106 Конституції України передбачено, що Президент України створює у межах коштів, передбачених у Державному бюджеті України, для здійснення своїх повноважень консультативні, дорадчі та інші допоміжні органи і служби.

Указом Президента України від 25.02.2010 № 265/2010 «Про першочергові заходи із забезпечення діяльності Президента України» створена ОСОБА_3 Президента України, яка діє на основі Положення про ОСОБА_3 Президента України, затвердженого Указом Президента України від 02.04.2010 № 504/2010 (далі - Положення).

Відповідно до п. 1 Положення про ОСОБА_3 Президента України ОСОБА_3 Президента України є постійно діючим допоміжним органом, утвореним Президентом України відповідно до п. 28 ч. 1 ст.106 Конституції.

Згідно з пп. 20 п. 4 Положення ОСОБА_3 Президента організовує прийом громадян, які звертаються до Президента України, розгляд звернень громадян, а також звернень органів місцевого самоврядування, політичних партій та громадських організацій (у тому числі професійних спілок), підприємств, установ, інших організацій, здійснює облік і аналіз таких звернень, на основі аналізу звернень розробляє та подає Президентові України пропозиції щодо розв'язання порушених у них проблем.

Підпунктом 2 п. 5 «Положення про Приймальню Президента України ОСОБА_3 Президента України» затвердженого наказом Керівника Апарату ОСОБА_3 Президента України від 28.09.2016 № 27 визначено, що Приймальню Президента України відповідно до покладених на неї завдань опрацьовує в установленому порядку та розглядає в межах своєї компетенції звернення громадян відповідно до законодавства, надсилає звернення за належністю для розгляду державними органами, органами місцевого самоврядування, громадським об'єднаннями, підприємствами, установами, організаціями, засобами масової інформації, посадовими особами відповідно до їх компетенції; передає в установленому порядку звернення, в яких порушуються питання, вирішення яких належить до виключних повноважень Президента України, для організації їх розгляду структурними підрозділами ОСОБА_3 Президента України.

Керуючись наведеним вище колегія суддів вважає, що звернення Дем`яніва І.М. від 28.06.2017 щодо повернення подання про призначення на посаду ОСОБА_5 безстроково, було правомірно направлене заступником керівника приймальні Президента України ОСОБА_2, як посадовою особою підрозділу ОСОБА_3 Президента України, до ОСОБА_4 ради правосуддя, відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про звернення громадян», оскільки вказані органи та їх посадові особи не уповноважені давати будь-яку оцінку діяльності особи, яка претендує на посаду судді.

Крім цього згідно наданих пояснень позивача під час судового засідання було з`ясовано, що останній звертався вже до ОСОБА_4 ради правосуддя з відповідною заявою щодо не призначення ОСОБА_5 на посаду судді безстроково, оскільки відносно нього відновлено досудове слідство в кримінальному провадженні за ознаками вчинення колишнім військовим прокурором Чернівецького гарнізону ОСОБА_5

Однак зі слів Дем`яніва ОСОБА_6 рада правосуддя незважаючи на такі доводи ухвалила рішення щодо внесення Президентові України подання про призначення судді Боброва Ю.О. на посаду судді безстроково.

Відтак можна дійти висновку, що ОСОБА_6 рада правосуддя володіла наведеною вище інформацією стосовно ОСОБА_5

З огляду на встановлене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції відмову в задоволенні позову, оскільки відповідачі не уповноважені були давати будь-яку оцінку діяльності особи, яка претендує на посаду судді, що в свою чергу спонукало направити заяву Дем`яніва І.М. до ОСОБА_6 ради правосуддя в силу ч. 3 ст. 7 Закону України «Про звернення громадян».

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, повязаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобовязує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обовязок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобовязаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2018 року у справі № 809/1054/17 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення, у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_7
судді ОСОБА_8
ОСОБА_9
Повне судове рішення складено 29 березня 2019 року