Справа № 522/2348/18
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2019-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2019 р.м. ОдесаСправа № 522/2348/18
Головуючий в 1 інстанції: Шенцева О.П.

Пятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Єщенка О.В.

суддів Димерлія О.О.

ОСОБА_1

За участю: секретаря Сторчака О.О.

представника позивача ОСОБА_2 (ордер від 11.12.2018 року)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 вересня 2018 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Виконавчого комітету Одеської міської ради, ОСОБА_3 Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області про скасування постанов про накладення штрафів у справах про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила визнати протиправними та скасувати постанову ОСОБА_3 Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області від 29.12.2017 року №607 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 5 100 грн.; постанову адміністративної комісії Виконавчого комітету Одеської міської ради від 29.01.2018 року №134 про накладення штрафу у сумі 1 700 грн.; закрити провадження у справах про адміністративні правопорушення.

В обґрунтування позову зазначено, що висновки відповідачів про порушення позивачем вимог містобудівного законодавства, у тому числі про проведення будівельних робіт без дозвільної та проектної документації, є необґрунтованими та безпідставними. Разом з цим, контролюючими органами не дотримано вимог законодавства щодо забезпечення участі позивача у розгляді справ про адміністративні правопорушення. Зазначені обставини свідчать про неправомірність рішень відповідачів та наявність безумовних підстав для їх скасування.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 12 вересня 2018 року адміністративний позов задоволено. Суд визнав протиправною та скасував постанову ОСОБА_3 Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області № 607 від 29.12.2017 року по справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 96 КУпАП. Визнав протиправною та скасував постанову Адміністративної комісії Виконавчого комітету Одеської міської ради №134 від 29.01.2018 року по справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 92 КУпАП. Стягнув в рівних частках з ОСОБА_3 державної архітектурно-будівельної Інспекції в Одеській області та Виконавчого комітету Одеської міської ради на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 704,80 гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин справи, просить скасувати судове рішення та прийняти нове про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області посилається на те, що виконання позивачем підготовчих, в подальшому реконструкції нежитлового приміщення підвалу відповідно до технічного паспорту проведено без одержання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, дозвільних документів на право виконання підготовчих і будівельних робіт та розроблення проектної документації, що свідчить про здійснення замовником самочинного будівництва. Зазначені обставини свідчать про порушення позивачем ч. 3 ст. 37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 96 КУпАП, а тому оскаржувана постанова органу державного архітектурно-будівельного контролю винесена правомірно та підстави для задоволення позову відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, у період з 04.12.2017 року по 11.12.2017 року ОСОБА_3 державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області проведено позапланову перевірку з питань дотримання ОСОБА_4 вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил на обєкті: виконання підготовчих робіт у нежитловому підвальному приміщенні за адресою: Одеська області, м. Одеса, Приморський район, вул. Успенська, 60, за результатом якої складено акт №1540 (а.с. 48-57).

Зазначеною перевіркою встановлено порушення позивачем ч. 1 ст. 37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Так, в акті зазначено, що у ході перевірки з виїздом на місце за вказаною адресою встановлено, що на обєкті виконано підготовчі роботи, в подальшому проведено реконструкцію нежитлового приміщення підвалу за вищевказаною адресою, а саме: відповідно до наданого технічного паспорту від 28.03.2006 року реєстраційний номер №22 неж.-142-385, виготовленого КП «Бюро інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості», в приміщенні підвалу перенесені труби теплотраси зі стелі на підлогу, також знято ґрунт з підлоги, чим збільшено висоту приміщення.

Також, контролюючим органом встановлено відсутність даних про видачу містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки за адресою: м. Одеса, Приморський район, вул. Успенська, 60. Станом на момент перевірки відповідно до даних єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів як єдиною компютерної бази даних, Державною архітектурно-будівельною інспекцією України відсутня інформація щодо дозвільних документів на виконання будівельних робіт та введення в експлуатацію обєкту за вищевказаною адресою.

Відповідно до ДСТУ-Н Б В.1.2-16-2013 «Визначення класу наслідків (відповідальності) та категорії складності обєктів будівництва», п. 8 ст. 32 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» обєкт віднесено до класу наслідків СС3.

З огляду на наведене, відповідач дійшов висновку, що власницею приміщення ОСОБА_4 самовільно виконано підготовчі роботи з реконструкції нежитлового приміщення підвалу за вищевказаною адресою, чим порушено ч. 3 ст. 37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Замовником не було розроблено проектної документації.

За наслідками перевірки відповідачем внесено позивачу припис від 11.12.2017 року про зупинення підготовчих та будівельних робіт, складено протокол від 11.12.2017 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 96 КупАП (а.с. 58-59, 60-62).

Згідно вказаних матеріалів, від їх підпису позивач відмовився, у звязку із чим припис та протокол направлені поштовим звязком.

Розглянувши акт перевірки, протокол та припис, головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу ОСОБА_3 державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області винесено постанову від 29.12.2017 року №607, якою ОСОБА_4 визнано винною у вчинені правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 96 КУпАП та накладено на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 5 100 грн. (а.с. 7-9).

Не погоджуючись із накладенням адміністративного стягнення, посилаючись на його необґрунтованість і безпідставність, позивач звернувся до суду із цим позовом, в якому ставиться питання про скасування рішення відповідача.

Вирішуючи спір та задовольняючи позовні вимоги в цій частині, суд першої інстанції виходив з того, що постанова відповідача не містить у своєму змісті правового обґрунтування по відношенню до виявленого під час перевірки порушення позивачем містобудівного законодавства.

Разом з цим, з огляду на технічні характеристики проведених позивачем робіт, а саме перенесення труб теплотраси у приміщенні підвалу, які є інженерним обладнанням, вказані роботи не належать до самочинного будівництва.

З огляду на те, що позивачем одержано робочий проект на проведення реконструкції теплової мережі, а не приміщення, суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість доводів контролюючого органу, у звязку із чим вбачав всі підстави для скасування рішення відповідача.

Колегія суддів висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову вважає правильними, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 року №3038-VI державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється на об'єктах будівництва у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право, зокрема, безперешкодного доступу до місць будівництва об'єктів та до об'єктів, що підлягають обов'язковому обстеженню; складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону; у разі виявлення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, містобудівних умов та обмежень, затвердженого проекту або будівельного паспорта забудови земельної ділянки видавати обов'язкові для виконання приписи щодо: усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, зупинення підготовчих та будівельних робіт; проводити перевірку відповідності виконання підготовчих та будівельних робіт вимогам будівельних норм, стандартів і правил, затвердженим проектним вимогам, рішенням, технічним умовам, своєчасності та якості проведення передбачених нормативно-технічною і проектною документацією зйомки, замірів, випробувань, а також ведення журналів робіт, наявності у передбачених законодавством випадках паспортів, актів та протоколів випробувань, сертифікатів та іншої документації; одержувати в установленому законодавством порядку від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, фізичних осіб інформацію та документи, необхідні для здійснення державного архітектурно-будівельного контролю.

Зазначені положення Закону кореспондуються із приписами, передбаченими Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року №553.

Разом з цим, за правилами п.п. 16, 17 Порядку від 23.05.2011 року №553 за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком. У разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, крім акта перевірки, складається протокол, видається припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил або припис про зупинення підготовчих та/або будівельних робіт.

Згідно із п. 20 Порядку від 23.05.2011 року №553 протокол разом з усіма матеріалами перевірки протягом трьох днів після його складення подається посадовій особі органу державного архітектурно-будівельного контролю, до повноважень якої належить розгляд справ про правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що державний архітектурно-будівельний контроль направлений на дотримання субєктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, а також на усунення порушень субєктів містобудування у цій сфері.

У разі, зокрема, виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності посадовою особою складаються протокол, акт перевірки та припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, вирішити питання про відповідальність субєкта містобудування.

Разом з цим, відповідно до ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові матеріали.

Згідно із ст. 280 КУпАП (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, аналіз наведених правових норм показав, що про розгляд справи про адміністративне правопорушення має бути повідомлена особа, яка притягується до адміністративної відповідності.

Справа може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи.

Колегія суддів враховує, що у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні відомості про те, що він складений у присутності позивача.

ОСОБА_3 Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області від 11.12.2017 року за №1015-05/1-11742 надсилав позивачу матеріали перевірки, у тому числі відповідач повідомив про дату, час та місце розгляду справи.

Разом з цим, згідно даних поштового відправлення, матеріали перевірки та сповіщення про розгляд справи не були вручені позивачу з підстав зазначення відправником неповної адреси отримувача.

При цьому, колегія суддів враховує, що у протоколі про адміністративне правопорушення контролюючим органом вказано іншу адресу позивача ніж зазначено у відправленні, що свідчить про те, що повернення на адресу відправника матеріалів відбулось саме через дії відповідача.

Таким чином, матеріали справи не містять відомостей про одержання позивачем виклику на розгляд справи про адміністративне правопорушення, що перешкоджає подальшому провадженню у справі.

При цьому, як показують обставини справи, позивач заперечує висновки відповідача про допущення порушень містобудівного законодавства, посилається на необґрунтованість висновків відповідача про здійснення реконструкції нежитлового приміщення, у тому числі з порушенням чинного законодавства, самочинного будівництва тощо.

На думку колегії суддів, зазначені обставини безумовно свідчать про необхідність заслуховування органом, який розглядає справу, пояснення особи, яка притягається до відповідальності, вивчення доказів, які на думку цієї особи підтверджують дотримання ним вимог містобудівного законодавства, та прийняти обґрунтований висновок про наявність чи відсутність у діях особи складу правопорушення, а відтак рішення за наслідками всебічного та обєктивного розгляду справи.

Однак, оскільки висновки контролюючого органу про недотримання позивачем правил містобудівного законодавства, вчинення ним адміністративного правопорушення складені не підставі всебічного і обєктивного розгляду справи, постанова про накладення адміністративного стягнення прийнята не у відповідності до правил законодавства, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про необґрунтованість і неправомірність рішення відповідача, наявність підстав для його скасування.

Разом з цим, відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Слід зазначити, що згідно із ст. 287 КУпАП постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Пунктами 1, 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП постанову уповноваженого органу державної влади чи його посадової особи, в тому числі і постанову адміністративної комісії чи рішення виконавчого комітету сільської, селищної, міської ради, про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду у порядку, визначеному КАС, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 288 КУпАП передбачено, що особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Визначальним у цій нормі є припис (веління) про те, що у разі незгоди і оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення особа, яка її оскаржила, не обтяжується обов'язком сплачувати платіж, який належить сплачувати на загальних підставах.

Отже, відповідно до положень ст. 287 КУпАП у поєднанні із ч. 4 ст. 288 цього Кодексу у разі прийняття уповноваженим органом державної влади чи його посадовою особою постанови про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення (проступку), передбаченого КУпАП, суб'єкти, яким цим Кодексом надано право оскарження, можуть її оскаржити і звільняються від сплати платежу, який має справлятися за подання позовної заяви, скарги у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) чи до суду.

За системного та нормативного підходу до наведеного законодавчого регулювання відносин, пов'язаних зі сплатою судового збору, колегія суддів вважає за необхідне вказати на те, що у справах про оскарження постанов у справах про адміністративне правопорушення у розумінні положень ст. 287, 288 КУпАП, ст.ст. 2-4 Закону України від 08.07.2011 року №3674-VI позивач звільняється від сплати судового збору, а тому на цій підставі не повинен сплачувати судовий збір при зверненні до суду першої інстанції.

Таким чином, у розумінні Закону України від 08.07.2011 року №3674-VI сплачений позивачем судовий збір є таким, що внесений в більшому розмірі, ніж встановлено законом, а отже питання щодо його повернення особі має вирішуватись за правилами п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674-VI, тобто за окремою заявою позивача на підставі відповідного судового рішення, і не підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень на підставі ч. 1 ст. 139 КАС України.

Також, слід зазначити, що відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 317 КАС України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Проаналізувавши наведені норми, колегія суддів вважає, що помилковий розподіл судових витрат не є порушенням правил адміністративного процесуального законодавства, яке призвело до неправильного вирішення справи та свідчить про наявність обставин для скасування судового рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що відповідно до ч. 4 ст. 317 КАС України рішення суду підлягає зміні його резолютивної частини.

Керуючись ст.ст. 272, 286, 308, 310, п. 2 ч. 1 ст. 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд , -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 вересня 2018 року змінити, виключивши абз. 4 судового рішення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено та підписано 01.04.2019 року.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: О.О. Димерлій

ОСОБА_1