Справа № 0840/3450/18
Суддя: Калашник Юлія Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
01 квітня 2019 року (о 15 год. 10 хв.) Справа № 0840/3450/18 :
Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Калашник Ю.В., за участю секретаря судового засідання Стовбур А.Ю., розглянув у порядку письмового провадження клопотання фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення в адміністративній справі за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування наказів, визнання протиправними дій,
21.08.2018 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просив суд:
визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 19.03.2018 №835 про проведення документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1;
визнати протиправним дії відповідача щодо організації виконання неправомірного наказу від 19.03.2018 №835, в тому числі ініціювання проведення документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1, видачі направлень на перевірку, здійснення виходу на податкову адресу (місцезнаходження) позивача та складання актів перевірки місцезнаходження ФОП ОСОБА_1;
визнати протиправними та скасувати наказ відповідача від 03.05.2018 №1308 «Про внесення змін до наказу Головного управління ДФС у Запорізькій області від 19.03.2018 №835»;
визнати протиправними дії відповідача щодо проведення документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1, на підставі наказу від 19.03.2018 №835 з урахуванням змін внесених до нього на підставі наказу від 03.05.2018 №1308 «Про внесення змін до наказу Головного управління ДФС у Запорізькій області від 19.03.2018 №835».
Рішенням від 12.03.2019 у справі № 0840/3450/18, адміністративний позов задоволено частково, зокрема:

визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління ДФС у Запорізькій області від 03.05.2018 №1308 «Про внесення змін до наказу Головного управління ДФС у Запорізькій області від 19.03.2018 №835»;

визнано протиправними дії Головного управління ДФС у Запорізькій області щодо проведення документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1, на підставі наказу від 03.05.2018 №1308 «Про внесення змін до наказу Головного управління ДФС у Запорізькій області від 19.03.2018 №835». В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В судовому засіданні 12.03.2019 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Рішення в повному обсязі складено та підписано 22.03.2019.

Під час судових дебатів, 12.03.2019, представником позивача зазначено, що ним будуть подані докази, на підтвердження вартості понесених судових витрат, протягом строків встановлених ч.7 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

21.03.2019 до суду від позивача надійшло клопотання про залучення доказів на підтвердження вартості понесених позивачем витрат. Зазначене клопотання направлено суду та відповідачу - 18.03.2019, що підтверджується конвертом та фіскальним чеком доданим до клопотання.

У зазначеному клопотанні позивач просить суд ухвалити додаткове рішення у справі №280/3450/18, яким вирішити питання про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесені позивачем судові витрати на професійну правничу допомогу, надану адвокатським бюро Пузія Олексія Вікторовича, у розмірі 14000,00 грн.

Представник відповідача заперечив проти клопотання щодо стягнення судових витрат (пояснення від 01.04.2019 вх. № 12875). Зокрема зазначає, що надані акти виконаних робіт не дають змогу чітко відстежити, що є результатом замовлених послуг. Так, в актах наданих послуг зазначено лише загальне найменування послуг та їх вартість, без конкретизації які саме послуги були надані, їх вид та опис, конкретні обсяги та методи, за якими вони проводились, кількість відпрацьованих годин, перелік використаних ресурсів, що унеможливлює встановлення складу та обсягу наданих послуг, що свідчить про дефект у складанні первинних документів. Разом з цим, з посиланням на приписи ч. 1 ст. 55 КАС України, зазначає, що залучення представників до розгляду у справі є не обов'язком, а правом сторони. Відтак, позивач зловживає своїми процесуальними правами та умисно завищує судові витрати, у зв'язку із чим зазначене клопотання задоволенню не підлягає.

Для розгляду питання щодо ухвалення додаткового судового рішення, судом призначене судове засідання на 01.04.2019 о 15 год. 00 хв., про що повідомлено учасників справи.

01.04.2019 до суду від позивача надійшло клопотання (вх.№12736) про проведення судового засідання за його відсутності. На ухваленні додаткового судового рішення наполягає. Представник відповідача проти проведення судового засідання без участі позивача не заперечує, про що свідчить відповідна відмітка на клопотанні. Проти розподілу судових витрат на правничу допомогу заперечує у повному обсязі.

У відповідності до ч. 3 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Враховуючи, що учасники справи належним чином були повідомлені про дату, час та місце судового засідання, суд вважає за можливе розглянути питання щодо винесення додаткового судового рішення за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши клопотання позивача про ухвалення додаткового судового рішення, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 1 ст.132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно з ч.4 ст.139 КАС України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов'язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов'язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Частинами 1 та 2 ст.16 КАС України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст.134 КАС України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п'ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

З метою отримання професійної правничої допомоги позивачем було укладено з адвокатським бюро Пузія Олексія Вікторовича договір про надання правової допомоги від 17.08.2018 та додаткову угоду № 2 від 11.02.2019 до договору про надання правової допомоги від 17.08.2018 (а.с.81).

Цим договором (п. 2.1) передбачено, що безпосереднє представництво інтересів позивача від імені Бюро за цим договором здійснює адвокат Пузій Олексій Вікторович.

За умовами п. 2.1 цього договору, з урахуванням додаткової угоди № 2 від 11.02.2019, винагорода (гонорар) за надання правової допомоги по даному Договору визначена сторонами наступним чином:

- підготовка позовної заяви - 3000,00 грн.;

- представництво інтересів в судових засіданнях в Запорізькому окружному адміністративному суді - 2000,00 грн. (за один судо/день);

- підготовка клопотань, письмових пояснень, відповідей, та інших заяв по суті справи та заяв з процесуальних питань - 1000,00 грн. за один документ.

Вартість наданих адвокатських послуг відповідає розміру гонорару за надання аналогічних послуг адвокатів, яка склалася в Україні, що підтверджується рекомендованими (мінімальними) ставками адвокатського гонорару, які були затверджені рішенням Ради адвокатів Чернігівської області № 57 від 16.02.2018 та рішенням Ради адвокатів Харківської області № 17 від 21.03.2018. Зазначені рішення долучені до матеріалів справи.

Адвокатське бюро «Пузія Олексія Вікторовича» виставило рахунки на оплату послуг № 89 від 19.09.2018 на суму 3000,00 грн., № 96 від 02.10.2018 на суму 3000,00 грн., № 113 від 26.11.2018 на суму 7000,00 грн., № 102 від 24.10.2018 на суму 3000,00 грн., № 106 від 17.12.2018 на суму 2000,00 грн., № 34 від 19.02.2019 на суму 2500,00 грн, № 14 від 13.03.2019 на суму 2000,00 грн.

Вказані послуги прийняті позивачем за відповідними Актами надання послуг № 99 від 24.10.2018, № 112 від 26.11.2018, № 13 від 13.03.2019, № 94 від 20.10.2018, № 116 від 17.12.2018, № 36 від 19.02.2019, № 90 від 19.09.2018 та оплачені позивачем, що підтверджується відповідними меморіальними ордерами та платіжними дорученнями, які містяться в матеріалах справи.

Щодо понесених судових витрат на представництво позивача у судових засіданнях суд зазначає наступне.

Так, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Пузій О.В. особисто брав участь в чотирьох судових засіданнях, які відбулись 02.10.2018 (тривалість 23 хв.), 17.12.2018 (тривалість 30 хв.), 19.02.2019 (тривалість 51 хв.), 12.03.2019 (тривалість 49 хв.), що відповідає актам наданих послуг від 02.10.2018, 17.12.2019, 19.02.2019, від 13.03.2019 та оцінюється сторонами в розмірі 2000 грн. за кожне судове засідання. Загальна сума витрат позивача на правничу допомогу щодо представництва у судових засіданнях становить 8000грн.

Також, до витрат на правову допомогу віднесено представництво інтересів позивача у судовому засіданні 24.10.2018 (2000,00 грн.). Проте, ухвалою суду від 24.10.2018 продовжено строк підготовчого провадження та відкладено розгляд справи до 19.11.2018. Ухвала постановлена судом без участі учасників справи. Таким чином, представник не здійснював представництво інтересів позивача у судовому засіданні 24.10.2018.

Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки рішенням суду 12.03.2019 у справі № 0840/3450/18, адміністративний позов задоволено частково, присудженню на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу адвоката підлягають документально підтверджені витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Суд погоджується із розміром витрат на правничу допомогу щодо участі адвоката у судових засіданнях, які відбулись, 19.02.2019 (тривалість 51 хв.), 12.03.2019 (тривалість 49 хв.), та вважає за можливе присудити на користь позивача 2000грн. за вказані засідання, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тобто половину від заявленої суми.

Проте, судом встановлено, що судові засідання, в яких брав участь адвокат 02.10.2018 тривало 23 хв., а 17.12.2018 тривало 30 хв.

Суд приймає до уваги позицію ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії». Так, ЕСПЛ наголосив, що відшкодовуванню підлягають лише витрати, які мають розумний розмір.

З огляду на тривалість засідань 02.10.2018 та 17.12.2018 короткий проміжок часу, з урахуванням принципу справедливості суд вважає за необхідне присудити на користь позивача витрати на правову допомогу щодо участі у судових засіданнях 02.10.2018 та 17.12.2018 суму у розмірі 1000грн.

Що стосується іншої частини понесених судових витрат, то суд вважає їх недоведеними з огляду на наступне.

В додатках до клопотання міститься Додаткова угода № 2 від 11.02.2018 до договору про надання правової допомоги від 17.08.2018, відповідно до якої винагорода Бюро надається, зокрема, за підготовку позовної заяви, підготовку клопотань, письмових пояснень, відповідей та інших заяв по суті справи та заяв з процесуальних питань. При цьому, матеріали справи не містять доказів підготовки позовної заяви та підготовки клопотань, відповідей та інших заяв з процесуальних питань саме адвокатом. Адміністративний позов від 17.08.2018, відповідь на відзив від 19.10.2018, клопотання про залучення доказів на підтвердження понесених позивачем судових витрат від 18.03.2019 підписані безпосередньо ОСОБА_1. Всі додатки до позову також завірені позивачем. Будь-яких посилань на те, що дії із складання адміністративного позову та відповіді на відзив вчинялись саме представником позивача, матеріали справи не містять. Таким чином з наданих документів не вбачається, які дії виконував саме представник позивача (адвокат) при підготовки позовної заяви та відповіді на відзив, якщо позов, відповідь та інші документи складені та підписані позивачем.

Зважаючи на викладені обставини, в цій частині клопотання про ухвалення додаткового судового рішення суд відмовляє.

Керуючись статтями 132, 139, 241, 244, 252, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Клопотання фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у справі - задовольнити частково.

Ухвалити у справі додаткове судове рішення.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) витрати на правничу допомогу, надану Адвокатським бюро Пузія Олексія Вікторовича у сумі 3000,00 грн. (три тисячі гривен 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, ).

В іншій частині клопотання про ухвалення додаткового судового рішення - відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Додаткове судове рішення у повному обсязі складено та підписано 01.04.2019.

Суддя Ю.В. Калашник