Справа № 520/1766/19
Суддя: Зоркіна Ю.В.
Дата ухвалення: 2019-03-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

29 березня 2019 р. № 520/1766/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зоркіної Ю.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (вул. Літвінова, буд. 12, смт. Есхар, Чугуївський район, Харківська область, 63524, іпн.) до Чугуївського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області (вул. Леонова, буд. 4-а, секція А, м. Чугуїв, Харківська область, 63503, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом та просить суд: визнати бездіяльність відповідача, щодо припинення нарахування та невиплати пенсії позивачу з лютого місяця 2016 року неправомірними; зобов'язати відповідача поновити нарахування та виплату пенсії з лютого місяця 2016 року та виплатити виниклу заборгованість з виплати пенсії з лютого місяця 2016 року; допустити негайне виконання постанови суду в частині виплати позивачу пенсії у межах суми стягнення за один місяць; зобовязати відповідача подати до суду звіт про виконання постанови у строк один місяць з дня отримання постанови після набрання судовим рішенням законної сили.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач має право на одержання виплат за раніше призначеною пенсією, але внаслідок протиправних дій відповідача виплата пенсії була зупинена , внаслідок чого кошти з лютого 2016 року нею не отримані.

Ухвалою суду від 27.02.2019 року у справі відкрито провадження та надано відповідачеві строк для надання відзиву на адміністративний позов.

18.03.2019 року відповідач, надав суду відзив, у якому просив позовні вимоги залишити без задоволення, з тих підстав, що рішення про припинення пенсійних виплат прийнято внаслідок не підтвердження постійного проживання пенсіонера на території України, де безперешкодно функціонують органи державної влади України.

Дослідивши долучені до матеріалів справи документи, перевіривши оскаржувані рішення/дії відповідача на відповідність приписам ч.2 ст.2 КАС України, суд зазначає наступне.

Судом установлено, що позивач має статус внутрішньо переміщеної особи, як пенсіонер знаходиться на обліку в установі відповідача, з лютого 2018 р. припинив одержувати пенсію.

Правовідносини з приводу соціального захисту громадян шляхом пенсійного забезпечення унормовані, насамперед, приписами ст.46 Конституції України, ст.25 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, Закону України Про пенсійне забезпечення, Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Підстави припинення виплат пенсії, визначені ч. 1 ст. 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", де передбачено, що припинення пенсійних виплат здійснюється на підставі рішення суду або рішення територіального органу ПФ України, за умови: призначення пенсії за недостовірними документами; смерті особи; неотримання пенсії протягом 6 місяців підряд; інші випадки згідно з законом. Водночас із цим, суд зауважує, що іншого закону з приводу визначення таких приводів не існує.

Правовий висновок відносно застосування ст.49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" міститься у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 р. по справі №805/402/18 (провадження Пз/9901/20/18) і полягає у тому, що за відсутності визначених законом підстав виплати за пенсією не можуть бути припинені.

До матеріалів справи відповідачем не надано доказів про прийняття рішення відносно припинення нарахування пенсії або скасування рішення про призначення пенсії з підстав , визначених ст.49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", тоді як приписи постанови КМ України від 08.06.2016 року № 365 Про деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, не можуть змінювати приписів закону України.

Доказів поновлення нарахування /виплати пенсії позивачці управлінням до матеріалів справи не надано.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про правомірність вимог позивача в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо припинення виплати пенсії та обтяження його обов'язком поновити нарахування та виплату пенсії та, відповідно, виплати заборгованість

Стосовно дотримання позивачем строків звернення до адміністративного суду, суд зазначає, що згідно положень ст.122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами (ч.1 ст.122 КАС України).

Таким чином, діюче законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч.2 ст.122 КАС України ).

Відповідно до ч. 3 ст.122 КАС України , для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З наведених норм законодавства вбачається, що за загальним правилом, перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Водночас, відповідно ч.2 ст.46 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь - яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що відсутні правові підстави вважати, що позивачем пропущено строк на звернення до суду.

Стосовно вимоги допустити негайне виконання рішення суду, суд зазначає, що пунктом 1 ч. 1 ст.371 КАС України передбачено негайне виконання рішення суду щодо присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Оскільки, присуджені позивачу виплати є періодичними та здійснюються з Державного бюджету України, рішення підлягає негайному виконанню у межах суми стягнення пенсії за один місяць.

Відповідно до ч.1 ст.382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Враховуючи те, що встановлення судового контролю є правом суду, а також з огляду на те, що відсутні підстави вважати, що відповідач буде ухилятися від виконання судового рішення після його набрання законної сили, суд вважає за можливе не встановлювати судовий контроль за виконанням даного рішення суду.

Відповідно до ст. ст. 7,9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі викладеного вище, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат належить провести за правилами ст.ст.139, 143 КАС України та Закону України Про судовий збір.

Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 6-9, ст.ст.72-77, 211, 241-243, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Чугуївського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо невиплати пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2016.

Зобов'язати Чугуївське об'єднане Управління Пенсійного фонду України в Харківській області () поновити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, іпн.) з 01.02.2016.

Зобов'язати Чугуївське об'єднане Управління Пенсійного фонду України в Харківській області () виплатити ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, іпн.) заборгованість з виплати пенсії, яка утворилася з 01.02.2016.

В іншій частині вимог позов залишити без задоволення.

В частині присудження виплати пенсії в межах суми стягнення за один місяць рішення суду виконується негайно.

Роз'яснити, що рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду у порядку п. 15.5 Розділу VII КАС України та у строк згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України, а саме: протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення. Роз'яснити, що рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України, а саме: після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду.

Суддя Зоркіна Ю.В.