Справа № 826/10311/16
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2019-03-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

29 березня 2019 року № 826/10311/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Амельохіна В.В. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції у Голосіївському район Головного управління

Державної фіскальної служби у місті Києві

про визнання протиправними дії, скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач та/а бо ФОП ОСОБА_1.) з позовом до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (далі - відповідач та/або контролюючий орган, ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС м. Києва) та просить суд:

- визнати дії Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві щодо проведення документальної планової виїзної перевірки, за результатами якої був складений акт №160/1/26-50-13-06- від 10.06.2016 року;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 24.06.2016 року;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 24.06.2016 року;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 24.06.2016 року;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 24.06.2016 року;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 24.06.2016 року;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 24.06.2016 року;

- визнати протиправною та скасувати податкову вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 24.06.2016 року №Ф-17/26-50-13-06;

- визнати протиправною та скасувати податкову вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 24.06.2016 року №Ф-18/26-50-13-06;

- визнати протиправним та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій від 24.06.2016 року №;

- визнати протиправним та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій від 24.06.2016 року №.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.08.2016 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/10311/16 суддею Літвіновою А.В.

Надалі, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.02.2016 року об'єднано для спільного розгляду і вирішення адміністративні справи №826/10311/16 із адміністративною справою №826/10313/16 та присвоєно об'єднаним справам №826/10311/13.

В подальшому, на підставі розпорядження від 10.10.2017 року адміністративну справу №826/10311/16 повторно розподілено.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.11.2017 року вищевказану адміністративну справу прийнято до провадження суддею Амельохіним В.В.

Як слідує з матеріалів справи мотивуючи позовні вимоги в частині протиправності дій відповідача щодо проведення документальної планової виїзної перевірки, за результатами якої був складений акт №160/1/26-50-13-06- від 10.06.2016 року позивач зазначає, що останнім порушено строки проведення перевірки, а також порядок повідомлення ФОП ОСОБА_1 про проведення документальної планової перевірки останнього.

Крім того, з аналогічних підстав ФОП ОСОБА_1 просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 24.06.2016 року №, №, №, №000111306, №, №, що підтверджується заявою про зміну підстав позову від 03.11.2016 року (т. 1, а.с. 112-114) та визнати протиправними та скасувати вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 24.06.2016 року №Ф-17/26-50-13-16 та Ф-18/26-50-13-06 та рішення про застосування штрафних санкцій від 24.06.2016 року №, № відповідно до заяви про зміну підстав позову від 03.11.2016 року (т. 1, а.с. 22-24).

Відповідач проти позову заперечив з підстав, які зазначені у письмових запереченнях, що долучені до матеріалів справи.

В судовому засіданні 15.02.2018 року судом ухвалено про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані матеріали, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом звертає увагу на наступне.

На підставі наказу №303/1306 від 29.04.2016 року та направлення на перевірку від 16.04.2016 року №216/13-06, №221/13-06, виданих Державною податковою інспекцією (далі-ДПІ) у Голосіївському районі ДФС у м. Києві, , головним державним ревізором-інспектором Й-відділу контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб, управління податків і зборів з фізичних осіб Колесник С.А, головним державним ревізором-інспектором І-рангу відділу контрольно-перевірочної роботи управління податків та зборів фізичних осіб Біруком B.C., головним державним ревізором-інспектором 1-рангу відділу контрольно-перевірочної роботи управління податків та зборів фізичних осіб Логвіненко О.М. проведена документальна планова виїзна перевірка фінансово-господарської діяльності з питань своєчасності, і вірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податків, зборів (обов'язкових платежів), за період з 01.01.2013р. по 31.12.2015р., дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 0 2013р. по 31.12.2015р. суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 на підставі статті 77 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010р., із змінами та доповненнями, згідно плану-графіку документальних перевірок на II кв. 2016р. та у відповідності з затвердженим планом перевірки, за наслідком якої складено акт перевірки від 10.06.2016 року №160/1/26-50-13-06- (далі - акт перевірки) (т. 1, а.с. 41-57).

Згідно висновків акту перевірки в ході її проведення встановлено наступні порушення:

1. В порушення вимог пп. 139.1.6, пп. 131.9, пп. 131.1.10, п. 139.1 ст. 139 та п. 177.2 та п. 177.4 ст. 177 ПК України СПД-фізичній особі ОСОБА_1 зі складу витрат було вилучено витрати, які не підтверджені первинним, розрахунковими, платіжним та іншими документами, обов'язковість введення і зберігання яких передбачено правилами податкового обліку у 2013 році - на 103 718, 16 грн; у 2014 році - на 13 490, 00 грн; у 2015 році - на 133 005, 92 грн;

Суми чистого оподатковуваного доходу СПД-фізичною особою ОСОБА_1 занижено у 2013 році - на 103 718, 16 грн; у 2014 році - на 13 490, 00 грн; у 2015 році - на 133 005, 92 грн, чим порушено вимоги п. 177.2 та п. 177.4 ст. 177 ПК України.

За результатами перевірки СПД-фізичній особі ОСОБА_1 донараховано податку з доходів фізичних осіб на загальну суму 34 279, 81 грн, у т.ч. у 2013 році - 11 635, 06 грн, у 2014 році - 2 451, 62 грн, у 2015 році - 20 193, 13 грн.

2. В порушення вимог пп. 168.1.1, пп. 168.1.2 п. 168.1 ст. 168 ПК України СПД-фізична особа ОСОБА_1 нараховував але не утримав та не перераховував до бюджету податок з виплаченої заробітної плати найманим працівникам.

За результатами перевірки донараховано податку з доходів фізичних осіб-найманих працівників за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 рік у розмірі 4 8598, 56 грн, та за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 рік у розмірі 4 858, 56 грн.

3. В порушення вимог пп. 2.2, пп. 2.6 п. 2 Постанови Національного банку України «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті» №637 від 15.12.2004 року, СПД-фізичною особою ОСОБА_1 не оприбутковано у книзі обліку доходів і витрат кошти: за березень 2014 рік - 10 206, 85 грн, за квітень 2014 рік - 8 346, 85 грн, за травень 2014 рік - 8 921, 45 грн на загальну суму 27 475, 15 грн.

4. В порушення вимог п. 13 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/ВР від 06.07.1995 року на момент проведення перевірки в Х-звіті реєстратора розрахункових операцій відображена торгова виручка 37, 50 грн, а у касі знаходилися готівкові кошти у розмірі 640, 00 грн, розбіжність складає 566, 50 грн.

5. В порушення вимог ст. 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирта етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 року №481/95-ВР встановлено факт зберігання фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 з метою подальшої реалізації пачки цигарок Capitan Black Dark Crema, вартість якої становить 103, 95 грн, на якій була відсутня марка акцизного податку.

6. В порушення вимог п. 1 ст. 4, п.. ст. 7 Закону України від 08.07.2010 року №2464-VЙ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне державне страхування» СПД-фізичній особіГудкову О.Є. в результаті невірного визначення суми чистого доходу для нарахування єдиного соціального внеску, донараховано єдиного соціального внеску на чистий оподатковуваний дохід встановлений за результатами перевірки на загальну суму 86 743, 01 грн, у т.ч. у 2013 році - 35 990, 36 грн, у 2014 році - 4 677, 60 грн, у 2015 році - 46 075, 05 грн. Та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 не нараховувався, не утримувався з фонду оплати праці у найманих працівників єдиний соціальний внесок у сумі 24 886, 40 грн, у т.ч. у 2013 році - у розмірі 13 574, 40 грн та у 2014 році - 11 312, 00 грн.

7. В порушення вимог пп. 1.2, пп. 1.4, п. 16.1 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України перевіркою донараховано військовий збірна чистий оподатковуваний дохід встановлений за результатами перевірки , згідно чинного законодавства за 2015 рік - 1 995, 09 грн.

З урахуванням вищевказаних висновків акту перевірки контролюючим ораном прийнято наступні рішення:

- податкове повідомлення-рішення № від 24.06.2016 року, яким до позивача застосовано суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 137 375, 75 грн (далі - оскаржуване та/або спірне рішення №1) (т. 1, а.с. 74);

- податкове повідомлення-рішення № від 24.06.2016 року, яким до ФОП ОСОБА_1 збільшено грошове зобов'язання за платежем військовий збір за податковим зобов'язанням у розмірі 1 995, 90 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 498, 77 грн (далі - оскаржуване та/або спірне рішення №2) (т. 1, а.с.75);

- податкове повідомлення-рішення № від 24.06.2016 року, яким до позивача застосовано суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 17000, 00 грн (далі - оскаржуване та/або спірне рішення №3) (т. 1, а.с. 76);

- податкове повідомлення-рішення № від 24.06.2016 року, яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 1, 00 грн (далі - оскаржуване та/або спірне рішення №4) (т. 1, а.с. 77);

- податкове повідомлення-рішення № від 24.06.2016 року, яким позивачу визначено суму грошового зобов'язання за податковим зобов'язанням з податку на доходи найманих працівників у розмірі 9 717, 12 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 6 984, 18 грн та застосувано пеню у розмірі 2 313, 11 грн (далі - оскаржуване та/або спірне рішення №5) (т. 1, а.с. 78);

- податкове повідомлення-рішення № від 24.06.2016 року, яким ФОП ОСОБА_1 визначено суму грошового зобов'язання за податковим зобов'язанням з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 34 279, 81 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 8 569, 95 грн (далі - оскаржуване та/або спірне рішення №6) (т. 1, а.с. 79);

- податкову вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 24.06.2016 року №Ф-17/26-50-13-06 (далі - оскаржувана та/або спірна вимога №1) (т. 1, а.с. 6);

- податкову вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 24.06.2016 року №Ф-18/26-50-13-06 (далі - оскаржувана та/або спірна вимога №2) (т. 1, а.с. 5);

- рішення про застосування штрафних санкцій від 24.06.2016 року № (далі - оскаржуване та/або спірне рішення №7);

- рішення про застосування штрафних санкцій від 24.06.2016 року № (далі - оскаржуване та/або спірне рішення №8).

Тут і надалі разом спірні та/або оскаржувані рішення.

Позивач категоричного не погоджується зі спірними рішеннями та вважає, що контролюючий орган діяв відносно нього не на підставі та не у межах повноважень і спосіб, що передбачений Конституцією України та законами України, з огляду на що перевірка є незаконною, в зв'язку з чим, правові наслідки у вигляді винесених оскаржуваних рішень відсутні.

Вирішуючи спір по суті суд керується положеннями чинного законодавства. Яке діяло на час виникнення спірних правовідносин та звертає увагу на наступне.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Згідно підпункту 191.1.1 п. 191.1 ст. 191 ПК України контролюючі органи виконують такі функції, серед іншого, здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки (п. 75.1 ст. 75 ПК України).

Підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України визначено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

В розрізі приписів пункту 77.4 статті 77 ПК України про проведення документальної планової перевірки керівником контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

З аналізу зазначеного слідує, що конструкція вказаної правової норми передбачає два способи повідомлення особи про проведення перевірки - вручення під розписку копії наказу та письмового повідомлення не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки та надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення таких документів не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки.

З огляду на вказане суд вважає, що платник податків має право бути повідомлений належним чином про дату та час проведення перевірки до початку проведення такої. Однак, вказана норма не містить застереження щодо ознайомлення платника з вказаними документами саме за 10 днів до початку проведення такої перевірки за умови надсилання платнику податків копії наказу та письмового повідомлення рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Аналогічний правовий підхід застосовано у постанові Верховного Суду від 29.10.2018 року у справі №819/1013/16.

Як встановлено судом в ході розгляду справи документальна планова виїзна перевірка позивача здійснювалася на підставі, зокрема, наказу №303/1306 від 29.04.2016 року, який, в свою чергу скеровано на адресу ОСОБА_1 із повідомленням №49/26-50-13-06-12 від 29.04.2016 року та отримано останнім 16.05.2016 року (т. 1, а.с. 93-94).

В свою чергу, датою початку документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 є 16.05.2016 року.

Отже, за підсумком вищевикладеного суд вважає, що зазначеними вище документами платник податків був ознайомлений з проведенням перевірки до її до початку проведення останньої.

Тобто, посилання позивача на порушення відповідачем пункту 77.4 статті 77 ПК України є безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Що ж стосується доводів ФОП ОСОБА_1 в частині протиправного продовження контролюючим органом строку проведення документальної позапланової виїзної перевірки суд зверне увагу на таке.

Так, строки проведення документальної планової перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу (п. 77.7 ст. 77 ПК України).

Згідно приписів пункту 82.1 статті 82 ПК України тривалість перевірок, визначених у статті 77 цього Кодексу, не повинна перевищувати 30 робочих днів для великих платників податків, щодо суб'єктів малого підприємництва - 10 робочих днів, інших платників податків - 20 робочих днів.

Продовження строків проведення перевірок, визначених у статті 77 цього Кодексу, можливе за рішенням керівника контролюючого органу не більш як на 15 робочих днів для великих платників податків, щодо суб'єктів малого підприємництва - не більш як на 5 робочих днів, інших платників податків - не більш як на 10 робочих днів.

Наказом Державної фіскальної служби України від 30.07.2014 року №22 затверджено Методичні рекомендації щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної фіскальної служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків (далі - Наказ №22), які рекомендовано для застосування посадовими (службовими) особами територіальних органів та структурних підрозділів органів державної фіскальної служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів документальних перевірок платників податків з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної фіскальної служби, а також фактичних перевірок щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про обіг та оподаткування підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства стосовно укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Згідно підпункту 1.2.4 пункту 1.2 розділу Й Наказу №22 продовження строків проведення документальних та фактичних перевірок здійснюється відповідно до статті 82 розділу ІІ Кодексу за наказом органу державної фіскальної служби, яким було призначено таку перевірку. Статтею 82 розділу ІІ Кодексу не обмежується кількість наказів про продовження строків перевірки за умови дотримання визначеної цією статтею тривалості перевірки та забезпечення надання платнику податків (посадовим особам платника податків або його законним (уповноваженим) представникам) копії зазначеного наказу та пред'явлення направлення з відміткою про продовження перевірки.

Продовження проведення перевірки розпочинається у перший робочий день за останнім робочим днем здійснення перевірки, зазначеним у направленні на перевірку. Наказ про продовження перевірки видається у ході проведення перевірки для недопущення перерви між датою закінчення перевірки згідно з першим направленням та датою продовження перевірки, зазначеною у відповідному наказі, на підставі доповідної записки керівника підрозділу органу державної фіскальної служби, який здійснював (очолював) таку перевірку, з викладенням підстав та причин необхідності такого продовження.

Аналізуючи вищевказані положення суд приходить до висновку, що продовження строків проведення перевірок, визначених у статті 77 цього Кодексу, можливе за рішенням керівника контролюючого органу не більш як на 15 робочих днів та розпочинається у перший робочий день за останнім робочим днем здійснення перевірки, зазначеним у направленні на перевірку

Судом встановлено, що документальна планова виїзна перевірка позивача згідно наказу від 29.04.2016 року та повідомленням №49/26-50-13-06-12 від 29.04.2016 року розпочинається 16.05.2016 року та триває 10 робочих днів.

Таким чином, з урахуванням зазначеного останнім днем перевірки є 27.05.2016 року.

В той же час, надалі відповідачем продовжено строк перевірки на підставі наказу №363/13-06 від 30.05.2016 року на строк з 30.05.2016 року по 06.06.2016 рік.

Разом з цим, перший робочий день за останнім робочим днем здійснення перевірки зазначеним у направленні на перевірку(27.05.2016) є 30.05.2016 року.

В свою чергу, наказ на продовження повірки №363/13-06 прийнято 30.06.2016 року.

Тобто, з урахуванням вказаного суд зазначає, відповідачем не порушено вимоги пункту 82.1 статті 82 ПК України та підпункту 1.2.4 пункту 1.2 розділу Й Наказу №22.

Суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутній наказ №363/13-06 від 30.05.2016, проте, факт продовження перевірки відповідно до нього не заперечується безпосередньо ФОП ОСОБА_1 та відмітка про його наявність міститься в направленні на перевірку від 16.05.2016 року №2451306.

За таких обставин, суд приходить до висновку про помилковість тверджень ФОП ОСОБА_1 в цій частині.

Крім того, суд звертає увагу, що допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної планової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна планова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу.

Платник податку, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки, зокрема виїзної, щодо нього, має захищати свої права шляхом недопуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до податкової перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відтак, з огляду на наведене, позови платників податків, спрямовані на оскарження рішень (у тому числі наказів про призначення перевірки), дій або бездіяльності контролюючих органів щодо призначення та/або проведення перевірок можуть бути задоволені лише в тому разі, якщо до моменту ухвалення судового рішення не відбулося допуску посадових осіб контролюючого органу до спірної перевірки. В іншому разі в задоволенні відповідних позовів має бути відмовлено, оскільки правові наслідки оскаржуваних дій за таких обставин є вичерпаними, а отже, задоволення позову не може призвести до відновлення порушених прав платників податків, оскільки після проведення перевірки права платника податків порушують лише наслідки проведення відповідної перевірки.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 13.03.2018 у справі № 804/1113/16 (К/9901/19326/18), від 30.11.2018 у справі № 808/1641/15 (К/9901/6626/18), 24.09.2018 року у справі №826/13963/16 (№К/9901/40298/18).

Таким чином, оскільки допуск до проведення документальної позапланової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 відбувся, а контролюючим органом фактично реалізовано свою компетенцію на проведення такої перевірки та оформлення її результатів, то дії контролюючого органу щодо призначення та проведення розглядуваної перевірки не є таким, що порушують права позивача.

Частиною 1 статті 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

В ході розгляду справи судом не встановлено порушення відповідачем норм чинного законодавства, яке діяло на час виникнення спірних правовідносин щодо проведення документальної планової виїзної перевірки, за результатами якої був складений акт №160/1/26-50-13-06- від 10.06.2016 року.

Поряд з цим, суд звертає увагу, що інших підстав, окрім протиправності дій щодо проведення документальної планової виїзної перевірки, за результатами якої був складений акт №160/1/26-50-13-06- від 10.06.2016 року, як підстави для адміністративного позову в частині позовних вимог про оскарження спірних рішень ФОП ОСОБА_1 не зазначено.

З урахуванням зазначеного, судом не оцінюється правомірність оскаржуваних рішень по суті встановлених порушень, оскільки підстави для їх скасування, у тому числі, щодо помилковості висновків контролюючого органу при визначенні грошових зобов'язань та застосування штрафних санкцій позивачем не наведено.

Відповідно до частини 2 статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані докази, суд дійшов до висновку, що відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Оскільки адміністративний позов задоволенню не підлягає, то судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 73, 77, 139, 143, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (01033, м. Київ, вул. Жилянська, б. 23, ) відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.В. Амельохін