Справа № 240/402/19
Суддя: Черноліхов Сергій Вікторович
Дата ухвалення: 2019-03-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
30 березня 2019 року м. Житомир справа № 240/402/19
Житомирський окружний адміністративний суд у складі: судді Черноліхова С.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним рішення та зобов`язати призначити та виплатити одноразову грошову допомогу,
ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду із позовом, в якому просить:
- визнати протиправним п.20 рішення Міністерства оборони України від 31.08.2018 № 88 про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності внаслідок травми, поранення, контузії, захворювань, пов`язаних із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії;
- зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням третьої групи інвалідності від 09.03.2016 внаслідок травми, поранення, контузії, захворювань, пов`язаних із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення інвалідності третьої групи;
- зобов`язати Міністерство оборони України подати у 30-денний строк після набрання чинності рішення звіт про виконання судового рішення.
В обґрунтування позову посилається на те, що 09.03.2016 отримав інвалідність 3 групи внаслідок травми, поранення, контузії, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії. Відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", Постанови Кабінету Міністрів № 975 від 25.12.2013 "Про затвердження порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги", він має право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб. 10.05.2018 позивач звернувся із заявою до Міністерства оборони України через Любарський районний військовий комісаріат, в якій просив виплатити належну йому одноразову грошову допомогу в зв`язку із третьою групою інвалідності, проте рішенням Міністерства оборони України, оформленим протоколом № 88 від 31.08.2018 у призначенні допомоги відмовлено. Підставою відмови слугувала відсутність документу, що свідчить про причини та обставини поранення. Вважає рішення Міністерства оборони України № 88 від 31.08.2018 протиправним, оскільки ним подано всі необхідні документи для отримання одноразової грошової допомоги. Крім того, згідно норм Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей № 530, Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України від 14.08.2008 №402, витяг із протоколу № 707 від 22.02.2016 засідання ЦВЛК є належним документом, який свідчить про причини та обставини поранення, травми, контузії, захворювання ОСОБА_1 .
Ухвалою судді від 31.01.2019 відкрито спрощене провадження у справі без повідомлення сторін.
У зв`язку із поданим клопотанням відповідача, 26.02.2019 справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 14.03.2019.
Ухвалами суду від 14.03.2019 у клопотанні представника відповідача про залучення до участі у справі ІНФОРМАЦІЯ_1 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, відмовлено, перейдено до розгляду справи в письмове провадження.

25.02.2019 до суду надійшов відзив Міністерства оборони України на позовну заяву, в якому останнє просило відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 . В обгрунтування відзиву вказало, що позивачем всупереч п.11 Порядку № 975 не надано документу про причини та обставини поранення позивача, а протокол ЦВЛК не є таким документом. Також інвалідність ОСОБА_1 встановлена зі спливом трьохмісячного строку з моменту його звільнення зі строкової військової служби, а тому він не має права на отримання одноразової грошової допомоги у відповідності до Порядку № 975. Означена позиція висловлена в постановах Верховного Суду в справах № 363/1076/16-а, 524/3705/16-а, 807/1372/16, 372/1260/16, 750/11327/17, 820/2504/18.

В судовому засіданні позивач підтримав позов з підстав, зазначених у ньому та просив його задовольнити.

Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив строкову військову службу в Збройних Силах колишнього Радянського Союзу в період з 13.05.1986 по 18.05.1988, в тому числі з 21.08.1986 по 17.05.1988 у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 , у складі якої брав участь у бойових діях на території демократичної республіки Афганістан (а.с.17,21-27,31).

Витягом з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №707 від 22.02.2016 встановлено, що мінно-вибухова травма, вогнепальне осколкове поранення тулуба (контузія 1986 р.), наслідком якого став рубець в проекції нижньо-грудного відділу хребта розміром 2,5х1,5см ОСОБА_1 , що підтверджується актом СМЕ № 488, та які в подальшому призвели до розвитку захворювання: "гіпертонічної хвороби 2 ст., 3.ст. IXC стенокардії напруги 2 ФК атеросклеротичного кардіосклерозу, СН 1 ст. ризик 4, остеохондрозу поперекового відділу хребта в стадії нестійкої ремісії" - пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с.20).

У зв`язку з наявністю поранень (контузії) та захворювання, пов`язаних із виконанням обов`язків військової служби позивачу рішенням Житомирської МСЕК була призначена третя група інвалідності з 09.03.2016, що підтверджується довідкою серії 12 ААА № 514138 від 18.03.2016 (а.с.18).

04.04.2016 ОСОБА_1 звернувся до військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 із документами на виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням 3 групи інвалідності (а.с.32).

Протоколом засідання Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби при Міністерстві оборони України (далі - Комісія) від 03.06.2016 № 38 вказані документи було повернуто обласному військовому комісаріату у зв`язку із відсутністю документу, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії) (а.с.28).

В подальшому, у зв`язку з наявністю поранень (контузії) та захворювання, пов`язаних із виконанням обов`язків військової служби та при повторному огляді, рішенням Житомирської МСЕК ОСОБА_1 була призначена друга група інвалідності з 17.05.2018, що підтверджується довідкою серії 12 ААБ № 100803 від 23.05.2018 (а.с.19).

10.05.2018 та 07.06.2018 позивач повторно звернувся до військового комісара Попільнянського районного військового комісаріату із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням 3-ої та 2-ої групи інвалідності відповідно, до яких додав необхідні документи: копії архівної довідки, довідки МСЕК, паспорта та ідентифікаційного номера, витягу з протоколу ЦВЛК, військового квитка, посвідчення інваліда війни, довідки про відкриття рахунку, довідки про проходження військовох служби (а.с.33,34). Документи були направлені до Міністерства оборони України.

Протоколом засідання Комісії від 31.08.2018 № 88 у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у звязку із інвалідністю 3 та 2 групи відмовлено у зв`язку із відсутністю документу, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії), а також документів, передбачених п.21.7 та 21.8 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України № 402 від 17.08.2008. Також зазначено, що висновок ЦВЛК від 22.02.2016 № 707 не є документом, що свідчить про обставини поранення (а.с.29).

Позивач, не погоджуючись із рішенням Міністерства оборони України про відсутність у нього права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленою йому інвалідністю 3 групи, звернувся до суду.

Оцінюючі спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 3 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі - Закон № 2011-ХІІ) дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Згідно з частиною першою статті 16 Закону № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України (ч.9 ст. 16-3 Закону).

Відповідно до абзацу другого пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 (якою затверджено Порядок № 975) допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

За змістом пункту 3 цієї постанови, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Відповідно до пункту 11 Порядку № 975 військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи:

заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності;

довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.

До заяви додаються копії:

постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;

документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження;

сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації;

документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Згідно з пунктом 13 Порядку № 975 керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Пунктом 15 Порядку № 975 передбачено, що рішення про відмову у призначенні грошової допомоги може бути оскаржено в установленому порядку.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 26 червня 2018 року в справі № 750/5074/17, моментом виникнення права на виплату одноразової грошової допомоги є дата встановлення інвалідності, а тому застосуванню до спірних правовідносин підлягає законодавство, яке діяло на момент первинного встановлення позивачу інвалідності.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", в редакції чинній на момент встановлення 3 групи інвалідності позивачу, а саме 09.03.2016, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Згідно п. б ч.1 статті 16-2 цього ж Закону, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності 3 групи.

Відповідно до пп.1 п.6 Порядку № 975 (у редакції на момент встановлення інвалідності 3 групи), одноразова грошова допомога призначається і виплачується: військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.

ОСОБА_1 подав всі необхідні документи, передбачені пунктом 11 Порядку № 975, для вирішення питання про призначення і виплату йому одноразової грошової допомоги, в тому числі витяг з протоколу засідання Центральної військово - лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, який є належним документом, що містить відомості про причини та обставини поранення, травми, контузії та захворювання позивача. Проте Міністерство оборони України відмовило у призначенні одноразової грошової допомоги з огляду на відсутність документу про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва).

Водночас, за змістом пункту 4.7 Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 14 серпня 2014 року № 530 (далі - Положення № 530), у разі захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва) в період проходження військової служби військовослужбовець направляється на медичний огляд до ВЛК для визначення ступеня його придатності до військової служби та встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва) чи захворювання з виконанням обов`язків військової служби або з проходженням військової служби.

Рішення ВЛК про причинний зв`язок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва) військовослужбовця оформлюється свідоцтвом про хворобу, довідкою ВЛК, витягом з протоколу засідання ВЛК.

Після проходження ВЛК у разі звернення військовослужбовця (особи, звільненої з військової служби) лікарсько-консультативна комісія закладу охорони здоров`я оформляє необхідні документи на МСЕК для встановлення йому групи інвалідності та (або) відсотка втрати працездатності.

Документи на одержання одноразової грошової допомоги в разі встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності особам, звільненим з військової служби (зборів, резерву), оформляє та подає в Департамент фінансів Міністерства оборони України обласний військовий комісар за місцем проживання цих осіб.

У разі настання інвалідності подаються такі документи:

-висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцю, який визнаний інвалідом (додаток 13);

-заява про виплату одноразової грошової допомоги (додаток 12); копія довідки МСЕК про встановлення групи та причинного зв`язку інвалідності;

-копії свідоцтва про хворобу, постанови чи довідки відповідної ВЛК щодо встановлення причинного зв`язку захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва);

-витяг з наказу командира військової частини про виключення зі списків особового складу частини (для військовослужбовців строкової військової служби - копія військового квитка);

-копії сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я, по батькові та місце реєстрації; копія документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів <…>;

-копія акта про нещасний випадок, складеного за матеріалами розслідування військової частини, або довідки командира військової частини про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), зокрема про те, що поранення (контузія, травма, каліцтво) не пов`язане з учиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком учинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, - у разі якщо поранення (контузія, травма або каліцтво) не пов`язане з виконанням обов`язків військової служби.

Відповідно до п.21.7 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 (далі - Положення №402) постанова ВЛК про причинний зв`язок поранення (травми, контузії, каліцтва) приймається відповідно до висновку, зазначеного в довідці про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), або засвідченої копії Акта про нещасний випадок (додаток 1 до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 06 лютого 2001 року №36, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23 лютого 2001 року за №169/5360 (зі змінами)), у яких зазначаються обставини отримання поранення (контузії, травми, каліцтва).

При медичному огляді військовослужбовців, колишніх військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на збори, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) до введення в дію Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 4 січня 1994 року №2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 липня 1994 року за №177/386, і не мають довідки, виданої військовою частиною, ВЛК можуть бути прийняті до уваги достовірні документи про причини і обставини одержання військовослужбовцем поранення (контузії, травми, каліцтва) (записи про первинне звернення по медичну допомогу із зазначенням обставин одержання поранення (травми), витяг із історії хвороби, матеріали службового розслідування, дізнання, досудового слідства за фактом поранення (травми) та інші медичні або військово-облікові документи) (п.21.8 Положення №402).

Згідно п.21.32 Положення № 402, постанова про причинний зв`язок захворювань на колишніх військовослужбовців оформлюється витягом з протоколу засідань штатної ВЛК щодо встановлення причинного зв`язку захворювань (поранень, травм, контузій, каліцтв).

Отже, за вищевизначеного правового врегулювання, при наданні висновку про причинний зв`язок поранення позивача, Центральною військово-лікарською комісією по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв Міністерства оборони України встановлювались обставини отримання поранення, був взятий до уваги висновок акт судово-медичної експертизи №488 від 21.03.2016 (яким, зокрема визначено причини і обставини поранення) та зроблено висновок, що захворювання пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

При цьому суд відмічає, що Порядок № 975 не визначає, який саме документ, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) (медична довідка, акт розслідування, архівна довідка, висновок експерта, протокол військово-лікарської комісії, довідка МСЕК тощо), повинна подати особа, яка звертається за отриманням одноразової грошової допомоги.

У свою чергу, саме відповідач у цій справі, як уповноважений суб`єкт владних повноважень, зокрема, використовуючи архівні матеріали, зобов`язаний був довести протилежне, а саме, те, що позивач отримав поранення (контузію, травму або каліцтво) при вчиненні кримінального чи адміністративного правопорушення або у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинив собі тілесні ушкодження.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 25.05.2018, 26.06.2018 у справах №№729/426/17, 7503765/17, та враховується при вирішенні цієї справи в силу приписів частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно якої при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім того, аналізуючи п.21.7 та п.21.8 Положення №402, а також норми пункту 4.7 Порядку № 503, зважаючи на обставини, за яких позивач отримав статус інваліда війни, приймаючи до уваги його участь в бойових діях на території республіки Афганістан в період з 21.08.1986 по 17.05.1988, вимоги щодо надання довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) (додаток 5 до Положення № 402) не можуть стосуватися позивача, оскільки він отримав поранення під час бойових дій в Афганістані задовго до набрання чинності Положенням № 402.

Більш того, документи, передбачені п.21.7 та п.21.8 Положення №402, подаються до безпосередньо до ВЛК для встановлення причинного зв`язку поранення, тому посилання відповідача у рішенні № 88 від 31.08.2018 на необхідність їх подання до Міністерства оборони України є безпідставним.

Таким чином, за наведених обставин суд зазначає, що позивач подав повний пакет документів, передбачений пунктом 11 Порядку №976, для призначення йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності 3 групи.

Пунктом 19 Порядку №975 передбачено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного чи резервіста є наслідком: вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення; вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Відтак, лише за наведених у пункті 19 Порядку №975 підстав призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється.

Наведене дає підстави дійти висновку, що подані до заяви від 10.05.2018 документи є належними та достатніми доказами, які свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), в тому числі причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв ОСОБА_1 , а тому вказують на відсутність в діях позивача протиправного діяння на момент отримання поранення (контузії).

Отже, у відповідача були відсутні правові підстави відмовляти позивачу у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 3 групи інвалідності внаслідок поранення (контузії), отриманого під час виконання обов`язків військової служби.

При цьому, посилання у відзиві на те, що позивач отримав інвалідність після спливу трьох місяців з моменту звільнення зі служби судом до уваги не приймаються, оскільки підставою для відмови у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги такі доводи не були.

Водночас, враховуючи те, що позивачем не ставиться питання про призначення і виплату одноразової грошової допомоги в зв`язку із встановленням йому 2 групи інвалідності, суд частково задовольняє позовні вимоги і приходить до висновку, що порушене відповідачем право позивача підлягає захисту шляхом визнання протиправним п.20 рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 31.08.2018 № 88, щодо відмови у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності 3 групи та зобов`язання Міністерства оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням йому інвалідності 3 групи з 09.03.2016, в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.

При цьому суд зазначає, що покладення такого обов`язку на відповідача не є перебиранням функції іншого суб`єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб`єкта та зобов`язанням його приймати рішення, які входять до його компетенції чи до компетенції іншого органу, з огляду на обов`язковість ефективного механізму захисту порушеного права, який є основним завданням адміністративного судочинства відповідно до статті 2 КАС України.

Щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення на підставі ст.382 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст.382 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Зі змісту наведеної правової норми випливає, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, яке має застосовуватися у виключних випадках.

Поряд з цим суд враховує, що позивачем не наведено причин та не надано доказів, які б свідчили про те, що відповідач може ухилятися від виконання рішення суду.

Приймаючи до уваги обставини даної справи, підстави зобов`язувати суб`єкта владних повноважень подавати звіт про виконання судового рішення відсутні.

В силу приписів ч. 5 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 72-77, 90, 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ) до Міністерства оборони України (Повітрофлотський проспект,6, м.Київ-168, 03168, код ЄДРПОУ 0034022) про визнання протиправним рішення та зобов`язати призначити та виплатити одноразову грошову допомогу задовольнити частково.

Визнати протиправним рішення Міністерства оборони України від 31.08.2018 № 88 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із настанням інвалідності 3 групи внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із настанням інвалідності 3 групи з 09.03.2016 внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Черноліхов