Справа № 699/204/19
Суддя: Свитка С. Л.
Дата ухвалення: 2019-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 699/204/19
Номер провадження № 2-а/699/3/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2019 року м. Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Свитки С.Л.,

за участю секретаря судового засідання Могильної І.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Корсуні-Шевченківському справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до поліцейського СРПП №4 ОСОБА_4 Звенигородського ВП ГУ НП в Черкаській області ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ:

25.02.2019 року позивач ОСОБА_3 предявив у суд даний позов і просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 14.02.2019 року серії ДПО18 №223141 та закрити провадження у справі.

Позивач мотивує свій позов тим, що поліцейський СРПП №4 ОСОБА_4 Звенигородського ВП ГУ НП в Черкаській області ОСОБА_2 виніс постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, а дії поліцейського при винесенні постанови були незаконними, оскільки автомобілем, який стояв на стоянці, він не керував, а знаходився поблизу нього. На вимогу поліцейського предявив посвідчення водія, реєстраційний документ на автомобіль та страховий поліс. В оскаржуваній постанові не вказано, які саме реєстраційні документи були відсутні та які пункти Правил дорожнього руху порушено. Крім того, постанова винесена в порушення ст. 276 КУпАП не за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати такі справи, а на місці стоянки транспортного засобу.

У судове засідання 15.03.2019 позивач зявився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. У наступне судове засідання 27.03.2019 позивач, будучи повідомленим належним чином про дату та час судового розгляду, не зявився.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним у позові.

Відповідач позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні адміністративного позову відмовити, посилаючись на те, що він не порушував вимог чинного законодавства, діяв в межах наділених повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та Законами України. Постанова винесена з дотриманням та у повній відповідності нормам матеріального і процесуального права і є такою, яка не має підстав для скасування. У ОСОБА_3 не було документів. Він діяв у відповідності до положень ст. 222 КУпАП. ОСОБА_3 на місці був згідний з правопорушенням, а тому протокол не складався. З цієї ж причини не були запрошені свідки. Постанова виносилася в приміщенні ОСОБА_4 ОСОБА_3 жодних клопотань не заявляв.

Суд, вислухавши пояснення сторін, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що рішення субєкта владних повноважень необхідно залишити без змін, а позовну заяву без задоволення, з наступних підстав.

У суді встановлено, що 14.02.2019 року поліцейським СРПП №4 ОСОБА_4 Звенигородського ВП ГУ НП в Черкаській області ОСОБА_2 відносно ОСОБА_3 винесено постанову серії ДПО18 №223141 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП, з якої вбачається, що останній 14.02.2019 року, о 10.10 год. по вул. Правобережна в м. Корсуні-Шевченківському Черкаської області керував автомобілем НОМЕР_1 без посвідчення водія та без відповідних реєстраційних документів. Даною постановою на ОСОБА_3 накладено адмінстягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частинами 2, 3, 4 статті 258 КУпАП встановлено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Згідно з п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, пятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою, третьою і пятою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою статті 152-1 КУпАП.

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, у тому числі, про адміністративні правопорушення передбачені ст. 126 КУпАП.

З аналізу вищевикладених норм вбачається, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу, безпосередньо на місці вчинення правопорушення.

Згідно рішення Конституційного суду України від 26.05.2015 року № 5 - рп/2015 «У справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КУпАП», статтею 258 КУпАП встановлено порядок скороченого провадження у справах про адміністративні правопорушення, а також в даній статті визначено, що адміністративне стягнення накладається на місці вчинення правопорушення. Відповідно п. 2.3 вищезазначеного Рішення Конституційного суду України, - у ч. 1, 2 ст. 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом. Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні. Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу. Із зазначеного слідує, що Конституційний суд на час засідання та прийняття Рішення 26.05.2015 року дійшов до висновку, та зазначив, що за певним переліком адміністративних правопорушень, передбачених ст. 258 КУпАП (в редакції, яка діяла на той час) існує скорочене провадження, яке не передбачає складання протоколу про адміністративне правопорушення, а адміністративне стягнення накладається на місці вчинення правопорушення та перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

В подальшому, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14.07.2015 року № 596-VIII, який прийнято після винесення вищезазначеного Рішення Конституційним судом України, внесені зміни до ст. 258 КУпАП, після частини першої доповнено новою частиною такого змісту: «Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі». Тобто, даними змінами було розширено перелік адміністративних правопорушень, розгляд яких відбувається за скороченим провадженням та адміністративне стягнення за якими накладається саме на місці вчинення правопорушення, а не за місцем знаходження органу.

Відповідно п. 1 Розділу III Наказу МВС України № 1395 від 07.11.2015 року «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», - справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Згідно п. 2 Розділу III Наказу, - постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, пятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою, третьою і пятою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою статті 152-1 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2016 року, справа № 750/8192/16-а та Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28.12.2016 року, К/800/36352/16 визначено, що винесення постанови поліцейським на місці вчинення правопорушення є правомірним.

За змістом ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані, зокрема, знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до частини 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», водій зобов'язаний мати при собі посвідчення водія і, за вимогою співробітників міліції, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ліцензійна картка на автомобільний транспортний засіб у разі надання послуги з перевезення пасажирів і небезпечний вантаж. Подібна норма закріплена також в Правилах дорожнього руху, які встановлюють вичерпний перелік документів, які водій повинен мати при собі - п. 2.1. ПДР України.

Згідно з п. 2.1. Правил дорожнього руху (затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306) водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

б) реєстраційний документ на транспортний засіб;

в) у разі встановлення на транспортних засобах проблискових маячків та (або) спеціальних звукових сигнальних пристроїв - дозвіл, виданий уповноваженим органом МВС;

г) на маршрутних транспортних засобах - схему маршруту та розклад руху; на великовагових і великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, - документацію відповідно до вимог спеціальних правил;

ґ) поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідно до п.2.4 «а» ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

З постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 №223141, складеної 14.02. 2019 року відносно позивача за ч. 1 ст.126 КУпАП вбачається, що особу останнього встановлено через інформаційно-пошукову систему органів внутрішніх справ України (ІПС «Армор»), а не за посвідченням водія, як вказує позивач про предявлення ним посвідчення водія поліцейському.

Крім того, Корсунь-Шевченківським районним судом розглядався адміністративний матеріал про притягнення гр. ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

У вказаній справі судом встановлено (постанова від 18.03.2019, справа №699/176/19), що 14.02.2019 року близько 10 год. 10 хв. по вул. Правобережній в м. Корсунь-Шевченківський Черкаської області гр. ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_2, помітивши наряд поліції, різко змінив напрямок руху та став рухатися в напрямку вул..Комітету 103 з метою переховатися від працівників поліції, у звязку з чим працівники поліції почали переслідування зазначеного автомобіля.

Після того, як працівники поліції виявили ОСОБА_3 у відсутність інших осіб на вул.Комітету 103, з явними ознаками алкогольного спяніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота) стоячим біля автомобіля НОМЕР_2, останній відмовився представитися і надати документи, які посвідчують його особу, у звязку з чим його доставили в Корсунь-Шевченківське відділення поліції для встановлення особи та складання адміністративного протоколу.

В приміщенні відділення поліції ОСОБА_3 в присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції на місці та в медичному закладі, чим порушив п.2.5 ПДР України.

У справі про адміністративне правопорушення допитано свідків, які показали :

- свідка ОСОБА_5, начальника СРПП №1 ОСОБА_4, про те, що 14.02.2019 під час патрулювання по вул. Правобережній в м. Корсунь-Шевченківський помітили автомобіль, який різко змінив напрямок руху, помітивши патрульний автомобіль. Вони наздогнали вказаний автомобіль і виявили у ньому водія з явними ознаками алкогольного спяніння. Після цього водій був доставлений до відділу поліції для встановлення особи та складання протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки останній повідомив, що в нього немає при собі документів. У відділенні було встановлено особу водія - ОСОБА_3, запропоновано в присутності двох свідків пройти огляд на стан спяніння, але останній відмовився.

-свідка ОСОБА_6, ДОП ОСОБА_4, про те, що 14.02.2019 під час несення служби, на вул. Правобережній в м. Корсунь-Шевченківський помітили автомобіль «Таврія», водій якого помітивши спец автомобіль, різко змінив напрямок руху на вул. Комітету 103. Там вони наздогнали вказаний автомобіль і виявили у ньому водія ОСОБА_3 Крім нього, в наряді були ОСОБА_5, ОСОБА_2 Вони не були забезпечені відео реєстратором. Алкотестер «Драгер» не був застосований на місці через те, що не була встановлена особа водія. Після цього водій був доставлений у відділення поліції., де була встановлена його особа. Після цього останньому було запропоновано в присутності двох свідків пройти огляд на стан спяніння. Останній від проходження огляду відмовився, в тому числі в медичному закладі. Після цього був складений протокол про адміністративне правопорушення і вилучене посвідчення водія, яке останній до цього приховував.

-свідка ОСОБА_2, поліцейського СРПП №4 ОСОБА_4, про те, що 14.02.2019 під час патрулювання по вул. Правобережній в м. Корсунь-Шевченківський було виявлено автомобіль, який раптово змінив напрямок руху, повернувши на вул. Комітету 103. На вказаній вулиці ОСОБА_3 залишив свій автомобіль, підійшов до наряду поліції і став просити не складати протокол. Після цього ОСОБА_3 було доставлено у відділення поліції, де в присутності двох свідків він відмовився від огляду на стан спяніння в медичному закладі, а також від отримання копії протоколу. Факт руху і керування транспортним засобом ОСОБА_3 бачив весь наряд поліції. Транспортний засіб було зупинено у відповідності до положень ст.35 ЗУ «Про Національну поліцію». На місці зупинки транспортного засобу водій відмовився від огляду на стан спяніння. ОСОБА_3 було доставлено у відділення поліції для встановлення особи правопорушника. У відділенні поліції ОСОБА_3 в присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан спяніння. Копію протоколу про адміністративне правопорушення було вручено ОСОБА_3 під підпис. Крім нього, в цих подіях були задіяні старший лейтенант ОСОБА_6 та інспектор Сивак Р.В.

-свідка ОСОБА_7 про те, що 14.02.2019 був запрошений у якості свідка у відділення поліції, де в його присутності ОСОБА_3 відмовився від проходження огляну на стан спяніння. Зовні було видно, що останній перебуває в стані спяніння. Мова останнього була нерозбірливою, незвязаною. В його присутності та ще одного свідка ОСОБА_3 працівниками поліції було запропоновано пройти огляд, але останній відмовився.

-свідка ОСОБА_8 про те, що 14.02.2019 був запрошений працівниками поліції бути свідком відмови ОСОБА_3 щодо проходження огляду на стан спяніння. В його присутності водій ОСОБА_3 відмовився від проходження вказаного огляду. Особисто він чув від ОСОБА_3 запах алкоголю.

Внаслідок встановлених обставин суддею Корсунь-Шевченківського районного суду винесено постанову від 18.03.2019, якою визнано винним ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у межах санкції статті.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ч.ч.1,2 ст.7 КАС України встановлено, що суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною ОСОБА_5 України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ратифікована Україною Законом України і набрала чинності для України 11вересня 1997 року та є обовязковою.

У п.24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України», в п.48 рішення Європейського суду з прав людини у справі «ОСОБА_6 проти України» та в п.23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України №2» наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом.

Відповідно до вимог частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що відсутні правові підстави для задоволення адміністративного позову, оскільки у судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідачем зібрано достатньо доказів на підтвердження законності вчинених ним дій, жодним чином права позивача ним не порушено, а тому підстави для скасування постанови серії ДПО18 №223141 від 14.02.2019 року, якою ОСОБА_3 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн., та закриття провадження - відсутні.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 №223141 від 14.02.2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 необхідно залишити без змін, а позовну заяву - залишити без задоволення.

Відповідно до ч.4 ст.288 КУпАП, особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Відповідно до п. 15.15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи зберігаються порядок подачі апеляційних скарг та направлення їх до суду апеляційної інстанції, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року.

Керуючись ст.ст. 194, 242-246, 286, 295, 255 КАС України, п.15.15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України,

Суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до поліцейського СРПП №4 ОСОБА_4 Звенигородського ВП ГУ НП в Черкаській області ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду (вул. Московська, 8, корпус 30, м. Київ, 01010) через Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 10 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 29 березня 2019 року.

Суддя ОСОБА_9