Справа № 818/1470/18
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2019-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2019 р.Справа № 818/1470/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Жигилія С.П. , Чалого І.С. ,

за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.,

представників сторін : позивача - ОСОБА_1, відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 24.12.2018 року, головуючий суддя І інстанції: С.В. Воловик, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 03.01.19 року по справі № 818/1470/18

за позовом Державного підприємства "Дослідне господарство Агрофірма "Надія" Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України"

до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області

про визнання відмов протиправними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ

Державне підприємство "Дослідне господарство Агрофірма "Надія" Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України" (далі по тексту ДП «ДГ Агрофірма «Надія», позивач) звернулось з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області (далі по тексту - відповідач, ГУ Держгеокадастру у Сумській області), в якій просить суд:

- визнати протиправними та скасувати відмови Головного управління Держгеокадастру у Сумській області у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок орієнтовною площею 3574,97 га в постійне користування, для дослідницьких і навчальних цілей (код згідно КВЦПЗ 01.09.) за рахунок земель державної власності сільськогосподарського призначення, яка розташована за межами населеного пункту на території Перехрестівської сільської ради Роменського району, з яких: 3228,00 га земель - під ріллю; 181,60 га земель - під сіножатними; 110,50 га земель - під пасовищами; 54,97 га земель - під господарськими будівлями і спорудами, які викладені в листах Головного управління Держгеокадастру у Сумській області №28-18-0.6-15264/2-17 від 20.12.2017 року, №28-18-0.332-15366/2-17 від 21.12.2017 року, №28-18-0.332-15364/2-17 від 21.12.2017 року, №28-18-0.332-15365/2-17 від 21.12.2017 року, №28-18-0.332-15362/2-17 від 21.12.2017 року;

- зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Сумській області надати Державному підприємству "Дослідне господарство Агрофірма "Надія" Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України" дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок орієнтовною площею 3574,97 га в постійне користування, для дослідницьких і навчальних цілей (код згідно КВЦПЗ 01.09.) за рахунок земель державної власності сільськогосподарського призначення, яка розташована за межами населеного пункту на території Перехрестівської сільської ради Роменського району, з яких: 3228,00 га земель - під ріллю; 181,60 га земель - під сіножатними; 110,50 га земель - під пасовищами; 54,97 га земель - під господарськими будівлями і спорудами.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 24.12.2018 по справі № 818/1470/18 позовну заяву Державного підприємства "Дослідне господарство Агрофірма "Надія" Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України" до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про визнання відмов протиправними та зобов'язання вчинити дії задоволено.

Визнано протиправними та скасовано відмови Головного управління Держгеокадастру у Сумській області у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок орієнтовною площею 3574,97 га в постійне користування, викладені в листах Головного управління Держгеокадастру у Сумській області №28-18-0.6-15264/2-17 від 20.12.2017 року, №28-18-0.332-15366/2-17 від 21.12.2017 року, №28-18-0.332-15364/2-17 від 21.12.2017 року, №28-18-0.332-15365/2-17 від 21.12.2017 року, №28-18-0.332-15362/2-17 від 21.12.2017 року.

Зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Сумській області (40021, м. Суми, вул. Петропавлівська, 108, ) надати Державному підприємству "Дослідне господарство Агрофірма "Надія" Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України" (42073, Сумська область, Роменський район, с. Перехрестівка, вул. Соборна, 63, ) дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок орієнтовною площею 3574,97 га в постійне користування, для дослідницьких і навчальних цілей (код згідно КВЦПЗ 01.09.) за рахунок земель державної власності сільськогосподарського призначення, яка розташована за межами населеного пункту на території Перехрестівської сільської ради Роменського району, з яких: 3228,00 га земель - під ріллю; 181,60 га земель - під сіножатними; 110,50 га земель - під пасовищами; 54,97 га земель - під господарськими будівлями і спорудами.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного Управління Держгеокадастру у Сумській області (40021, м. Суми, вул. Петропавлівська, 108, ) на користь Державного підприємства "Дослідне господарство Агрофірма "Надія" Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України" (42073, Сумська область, Роменський район, с. Перехрестівка, вул. Соборна, 63, ) витрати на оплату судового збору в сумі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 24.12.2018 по справі № 818/1470/18, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги стверджує, що ДП «ДГ Агрофірма «Надія» використовує спірні земельні ділянки самовільно, без рішень відповідних органів про передачу їх у користування та без правовстановлюючих документів. Отже, вказані земельні ділянки фактично є вільними для цілей включення в Перелік земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для подальшого продажу права оренди на них на земельних торгах. У звязку з чим згідно з наказом ГУ Держгеокадастру у Сумській області від 09.08.2017 № 432 «Про внесення змін до наказу «Про визначення переліку земельних ділянок» від 09.04.2014 № 23, до зазначеного Переліку включено 90 земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності на території Перехрестівської сільської ради Роменського району Сумської області. У відповідності до зазначеного наказу були розроблені проекти землеустрою щодо відведення вищевказаних земельних ділянок, внесені відомості про сформовані земельні ділянки до Державного земельного кадастру, укладено договори про підготовку лотів для продажу права оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення на земельному аукціоні. Зазначив, що положеннями Земельного кодексу України прямо передбачено заборону відчуження земельних ділянок, включених до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги. Враховуючи викладене, вважає обґрунтованою відмову ГУ Держгеокадастру у Сумській області позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у постійне користування у звязку з їх включенням до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення, права на які можуть бути продані на земельних торгах відповідно до наказу № 432 від 09.08.2017. Стверджує, що задоволення судом першої інстанції позовної вимоги щодо зобов'язання надати дозвіл на розробку проекту землеустрою є втручанням в дискреційні повноваження відповідача та виходять за межі завдань адміністративного судочинства.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав з підстав, викладених в останній, просив суд апеляційної інстанції рішення Сумського окружного адміністративного суду від 24.12.2018 по справі № 818/1470/18 скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Представник позивача в судовому засіданні просив суд апеляційної інстанції залишити вимоги апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача в надісланому до суду письмовому клопотанні та в судовому засіданні, посилаючись на ст.236 КАС України стверджував, що рішення у справі № 818/1383/18 матиме безпосередній вплив на результати розгляду справи № 81840/1470/18, оскільки останні є взаємопов'язаними, просив суд апеляційної інстанції зупинити провадження у справі № 1840/1470/18 до набрання чинності рішенням Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у справі за касаційною скаргою ГУ Держгеокадастру у Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.07.2018 та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.11.2018 по справі № 818/1383/18.

Ухвалою суду від 28.03.2019 в задоволенні вказаного клопотання з посиланням на п.5 ч.2 ст.236 та ст.255 КАС України відмовлено. Колегія суддів, враховуючи, що рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.07.2018 по справі № 818/1383/18 набрало законної сили як таке, що залишене без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.11.2018, а зібрані у справі № 818/1470/18 докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду по цій справі, дійшла висновку про відсутність підстав для зупинення провадження за п.3 ч.1 ст.236 КАС України до набрання законної сили рішенням суду касаційної інстанції у справі № 818/1383/17.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що станом на 01.01.2017 у постійному користуванні Державного підприємства "Дослідне господарство Агрофірма "Надія" знаходяться землі загальною площею 3944,2297 га, з яких: 3520,10 га землі сільськогосподарського призначення, а саме: ріллі 3228 га, сіножатей - 181,600 га, пасовищ 110,500 га (а.с.6).

02.02.2017 Державне підприємство "Дослідне господарство Агрофірма "Надія" звернулося до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області з клопотаннями №43, 43/1, №43/2, №43/3, №43/4 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок орієнтовною площею 3575,07 га (у т.ч. 3228,00 грн. та земель під ріллею, 181,60 га земель під сіножатями, 110,50 га земель під пасовищами,, 54,97 га під господарськими будівлями і спорудами) в постійне користування, для дослідницьких і навчальних цілей за рахунок земель державної власності сільськогосподарського призначення, яка розташована за межами населеного пункту на території Перехрестівської сільської ради Роменського району (а.с.20, 21, 22, 23, 24).

За результатами розгляду заяви, Головне управління Держгеокадастру у Сумській області листом від 05.04.2017 №8-18-0.332-4810/2-17 відмовило позивачу в її задоволенні, оскільки землі, за рахунок яких планується формування земельних ділянок, знаходяться у постійному користуванні ДП "ДГ АФ "Надія" (а.с.25).

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Державне підприємство "Дослідне господарство Агрофірма "Надія" Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України" звернулось за захистом порушених прав до суду.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 04.09.2017 року по справі №818/1066/17 (а.с.26-28), залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 20.11.2017 (а.с.29-30), адміністративний позов задоволено частково, окрім іншого, зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Сумській області повторно розглянути клопотання Державного підприємства "Дослідне господарство Агрофірма "Надія" Інституту сільського господарства Північного сходу Національної академії аграрних наук України" від 02.02.2017: №43, №43/1, №43/2, №43/3, №43/4.

На виконання постанови Сумського окружного адміністративного суду від 04.09.207 року ГУ Держгеокадастру у Сумській області повторно розглянуло вказані вище клопотання ДП «ДГ Агрофірма "Надія" та листами №28-18-0.6-15264/2-17 від 20.12.2017, №28-18-0.332-15366/2-17 від 21.12.2017, №28-18-0.332-15364/2-17 від 21.12.2017, №28-18-0.332-15365/2-17 від 21.12.2017, №28-18-0.332-15362/2-17 від 21.12.2017 повідомило про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, з посиланням на те, що землі, за рахунок яких планується відведення земельної ділянки орієнтовною площею 3575,07 га на території Перехрестівської сільської ради Роменського району, внесені до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення, права на які можуть бути продані на земельних торгах (т.1, а.с.31-35).

Не погодившись з такими діями відповідача, ДП «ДГ Агрофірма «Надія» звернулось до суду з цим позовом про визнання протиправними та скасування відмов ГУ Держгеокадастру у Сумській області у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок орієнтовною площею 3574,97 га в постійне користування, які викладені в листах від 20.12.2017 №28-18-0.6-15264/2-17, від 21.12.2017 №28-18-0.332-15366/2-17, №28-18-0.332-15364/2-17, №28-18-0.332-15365/2-17, №28-18-0.332-15362/2-17, зобов'язання відповідача надати позивачу дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок орієнтовною площею 3574,97 га в постійне користування, для дослідницьких і навчальних цілей за рахунок земель державної власності сільськогосподарського призначення, які розташовані за межами населеного пункту на території Перехрестівської сільської ради Роменського району.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відмови ГУ Держгеокадастру у Сумській області у наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, викладені у листах від 20.12.2017 №28-18-0.6-15264/2-17, від 21.12.2017 №28-18-0.332-15366/2-17, №28-18-0.332-15364/2-17, №28-18-0.332-15365/2-17, №28-18-0.332-15362/2-17, є протиправними, оскільки позивачу відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в постійне користування з посиланням на підставу, яка не передбачена статтею 123 Земельного кодексу України. При цьому, за висновком суду першої інстанції, належним способом захисту порушеного права є зобов'язання ГУ Держгеокадастру у Сумській області надати ДП «ДГ Агрофірма «Надія» дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у користування.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до пп.13 п.4 Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, яке затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29 вересня 2016 року № 333, Головне управління Держгеокадастру в області відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством.

Згідно з ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

З аналізу наведених норм вбачається, що відповідача наділено повноваженнями розпоряджатися земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності.

Частиною 1 статті 24 Земельного кодексу встановлено, що державним і комунальним сільськогосподарським підприємствам, установам та організаціям надаються земельні ділянки із земель державної і комунальної власності у постійне користування для науково-дослідних, навчальних цілей та ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно зі ст.123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною ОСОБА_3 Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною ОСОБА_3 Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу.

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). ОСОБА_3 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Забороняється відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, місце розташування об'єктів на яких погоджено відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування згідно із статтею 151 цього Кодексу.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна ОСОБА_3 Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення документації із землеустрою або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення документації із землеустрою без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє ОСОБА_3 Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Умови і строки розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок визначаються договором, укладеним замовником з виконавцем цих робіт відповідно до типового договору. Типовий договір на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки затверджується Кабінетом ОСОБА_4 України.

Таким чином, обов'язковим є прийняття відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування за наслідками розгляду поданого клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою вмотивованого рішення про надання дозволу або відмову у його наданні із наведенням усіх підстав такої відмови. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб'єкта владних повноважень відступати від положень статті 123 ЗК України.

Відповідно до статті 123 ЗК України порядок безоплатної передачі земельних ділянок у користування передбачає реалізацію таких послідовних етапів:

- звернення з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

- надання дозволу відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування;

- розробка суб'єктами господарювання за замовленням заявника проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

- погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в порядку, передбаченому статтею 186-1 Земельного кодексу України;

- затвердження відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у користування.

Отже, передача (надання) земельної ділянки у користування відповідно до статті 123 Земельного кодексу України є завершальним етапом визначеної процедури безоплатної приватизації земельних ділянок. Разом з цим, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у користування.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 13 грудня 2016 року в справі № 815/5987/14 та постанові Верховного Суду від 27 лютого 2018 року в справі № 545/808/17.

Як встановлено судом апеляційної інстанції з листів Головного управління Держгеокадастру в Сумській області від 20.12.2017 №28-18-0.6-15264/2-17, від 21.12.2017 №28-18-0.332-15366/2-17, №28-18-0.332-15364/2-17, №28-18-0.332-15365/2-17, №28-18-0.332-15362/2-17, підставою відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою слугувало те, що землі, за рахунок яких планується відведення земельної ділянки орієнтовною площею 3575,07 га на території Перехрестівської сільської ради Роменського району Сумської області, були включені до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення, права на які можуть бути продані на земельних торгах.

Оцінюючи підстави ненадання дозволу, які наведені у листах відповідача від 20.12.2017 №28-18-0.6-15264/2-17, від 21.12.2017 №28-18-0.332-15366/2-17, №28-18-0.332-15364/2-17, №28-18-0.332-15365/2-17, №28-18-0.332-15362/2-17, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вони статтею 123 ЗК України не передбачені, а отже є незаконними.

На підставі викладеного колегія судців зазначає, що оскільки позивачем, з урахуванням вищезазначених норм ЗК України, подано відповідні документи, що не заперечується відповідачем, то у відповідача не було правомірних підстав відхиляти клопотання щодо відведення земельних ділянок орієнтовною площею 3574,97 га у постійне користування для дослідницьких та навчальних цілей.

Крім того, необхідно зазначити, що вказані листи Головного управління Держгеокадастру у Сумській області 20.12.2017 №28-18-0.6-15264/2-17, від 21.12.2017 №28-18-0.332-15366/2-17, №28-18-0.332-15364/2-17, №28-18-0.332-15365/2-17, №28-18-0.332-15362/2-17, якими Головним управлінням Держгеокадастру у Сумській області повідомлено позивача про неможливість вирішення його заяви з огляду на те, що земельна ділянка включена до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу прав на них на земельних торгах, не можуть вважатися належними відмовами у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою для відведення земельної ділянки, оскільки не є рішеннями, що прийняті за результатами належного розгляду клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, не містять викладення мотивів прийняття рішення за результатом розгляду поданого клопотання з посиланням на норми чинного законодавства.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, рішення у формі наказу про надання дозволу або відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у постійне користування, як це передбачено статтею 123 ЗК України, відповідачем не приймалось.

Отже, надані відповідачем листи від 20.12.2017 №28-18-0.6-15264/2-17, від 21.12.2017 №28-18-0.332-15366/2-17, №28-18-0.332-15364/2-17, №28-18-0.332-15365/2-17, №28-18-0.332-15362/2-17, в яких Головним управлінням Держгеокадастру у Сумській області повідомлено позивача про неможливість вирішення його заяви з огляду на те, що земельна ділянка включена до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу прав на них на земельних торгах, не може вважатися належною відмовою у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою для відведення земельної ділянки.

Такий висновок суду першої та апеляційної інстанції узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 04.02.2019 по справі № 823/1121/16, яка є обовязковою для врахування в силу ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ч.5 ст.242 КАС України.

Також з приводу підстав для відмови відповідача у наданні позивачеві дозволу на розроблення проекту землеустрою колегія суддів зазначає наступне.

Як зазначено у листі від 05.04.2017 № 8-18-0.332-4810/2-17, в якому викладені первинні результати розгляду заяв позивача від 02.02.2017 (т.1, а.с.25), відповідно до інформаційної довідки Відділу ГУ Держгеокадастру у Роменському районі від 27.03.2017, землі, за рахунок яких планується відведення земельних ділянок за клопотанням позивача, знаходяться у постійному користуванні ДП «ДГ Агрофірма «Надія», у звязку з чим відповідач з посиланням на ч.5 ст.116 ЗК України відмовив позивачеві у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, оскільки земельні ділянки, які перебувають у користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Разом з тим, ця обставина не завадила відповідачеві включити земельні ділянки Перехрестівської сільської ради, за рахунок яких позивач просив виділити земельну ділянку площею 3575,07 га, до Переліку земель державної власності, права на яких підлягають продажу на земельних торгах, і для цих цілей відповідач вважав спірні земельні ділянки вільними.

Так, в оскаржуваних відмовах від 20.12.2017 №28-18-0.6-15264/2-17, від 21.12.2017 №28-18-0.332-15366/2-17, №28-18-0.332-15364/2-17, №28-18-0.332-15365/2-17, №28-18-0.332-15362/2-17 ГУ Держгеокадастру у Сумській області послалось на власний наказ № 432 від 09.08.2017 «Про внесення змін до наказу «Про визначення переліку земельних ділянок» від 09.04.2014 № 23», яким спірні земельні ділянки, на відведення яких претендував позивач, було віднесено до Переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення, права на які можуть бути продані на земельних торгах.

Відповідно до ч.2 ст.14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом (ч.3 ст.14 КАС України).

Згідно з ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 11.07.2018 по справі № 818/1383/18 за позовом ДП «ДГ Агрофірма «Надія» визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 09.08.2017р. за №432 "Про внесення змін до наказу "Про визначення переліку земельних ділянок" від 09.04.2014 р. №23" в частині включення до переліку земельних ділянок, права на які буде виставлено на земельні торги, земельних ділянок, зазначених в додатку до наказу від 09.08.2017р. №432 у пункті 1-57 Переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення, права на які можуть бути продані на земельних торгах, загальною орієнтовною площею 3228 га, які розташовані на території Перехрестівської сільської ради Роменського району Сумської області.

Зазначене рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.07.2018 набрало законної сили як таке, що залишене без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.11.2018 (т.2, а.с.76-83).

Так, судом апеляційної інстанції під час розгляду справи № 818/1383/18 було встановлено, що оскаржуваний наказ ГУ Держгеокадастру у Сумській області від 09.08.2017 за №432 є протиправним, оскільки при його прийнятті не були враховані обставини, встановлені судовими рішеннями по справі №818/1066/17, що набули законної сили і є обовязковими до виконання всіма органами державної влади на всій території України та які мають преюдиціальне значення.

Зокрема, в рамках розгляду справи № 818/1066/17 судами першої та апеляційної інстанції встановлено та враховано судом під час розгляду справи № 818/1383/18, що позивач правомірно користувався земельними ділянками з часу створення дослідної станції, звітуючи про таке користування до відповідних державних органів та сплачуючи до бюджету земельний податок. Земельні ділянки, окрім іншого, обліковувалися за позивачем відповідно до статистичної звітності щодо кількісного обліку земель за формою № 2-зем, № 6-зем.

Позивач дотримався всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу щодо оформлення в установленому порядку права постійного користування, яке виникло у відповідності до діючого законодавства з 1991 року, тому він може вважатись таким, що набув права "правомірного очікування", яке підлягає судовому захисту.

З огляду на викладене, колегія суддів в рамках розгляду справи № 818/1383/18 погодилась із висновком суду першої інстанції, що земельні ділянки державної власності передані в постійне користування Національній академії аграрних наук в силу положень ст. 9 Закону України «Про основи державної політики у сфері науки і науково-технічної діяльності» і з того часу перебувають у постійному користуванні позивача, вказані земельні ділянки не були вилучені із постійного користування Національної академії аграрних наук та позивача.

Під час розгляду справи № 818/1383/18 судом апеляційної інстанції підтверджено обставини, встановлені судом першої інстанції, що в спірному наказі відповідача, а саме: в додатку до нього, де безпосередньо визначений Перелік земельних ділянок за порядковими номерами з 1 по 57, відсутні кадастрові номери земельних ділянок, тобто ГУ Держгеокадастру у Сумській області вказано лише номер кадастрової зони та номер кадастрового кварталу, а зазначення чотиризначного номеру земельної ділянки в межах кадастрового кварталу відсутнє.

Це вказує на відсутність присвоєного кадастрового номеру зазначеним земельним ділянкам, тобто вони є несформованими, а відтак, у ГУ Держгеокадастру у Сумській області були відсутні підстави для включення їх до Переліку земельних ділянок для продажу прав на них на земельних торгах внаслідок відсутності кадастрових номерів земельних ділянок з огляду на положення ч. 1 ст. 136 ЗК України.

З огляду на наведене, в рамках розгляду справи № 818/1383/18 суди першої інстанції та апеляційної інстанцій дійшли висновку про безпідставність включення зазначених земельних ділянок, які перебувають у постійному користуванні позивача, до Переліку земельних ділянок, сільськогосподарського призначення державної власності для продажу права на них на земельних торгах в додатку з Переліком земельних ділянок сільськогосподарського призначення, права на які можуть бути продані на земельних торгах під номером 1-57 додатку до спірного наказу, до яких увійшли земельні ділянки позивача.

Враховуючи викладене, беручи до уваги встановлену судами першої та апеляційної інстанції в рамках розгляду справи № 818/1383/18 протиправність наказу ГУ Держгеокадастру у Сумській області № 432 від 09.08.2017, відсутні підстави стверджувати про заборону відчуження спірних земельних ділянок у звязку з включенням їх до вказаного Переліку, а тому посилання відповідача в листах від 20.12.2017 № 28-18-0.6-15264/2-17, від 21.12.20107 № 28-18-0.332-15366/2-17, від 21.12.2017 № 28-18-0.332-15364/2-17, від 22.12.2017 № 28-18-0.332-15365/2-17, від 21.12.2017 № 28-18-0.332-15362/2-17 на цей наказ, як на підставу для відмови позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою земельної ділянки орієнтовною площею 3575,07 га, є неправомірним.

З урахуванням обставин, встановлені судовими рішеннями у справах № 818/1066/17 та № 818/1383/18, зокрема, правомірності користування позивачем спірними земельними ділянками, колегія суддів вважає хибними посилання відповідача на те, що відсутність у позивача правовстановлюючих документів на спірну земельну ділянку орієнтовною площею 3574,97 га. є підставою для відмови в їх наданні.

Колегія суддів зауважує, що метою звернення ДП «ДГ Агрофірма «Надія» до суду з цим позовом і є саме оформлення правовстановлюючих документів у встановленому законом порядку, процедура якого розпочалася ще у 2017 році, однак, неодноразові необґрунтовані відмови відповідача унеможливлюють оформлення таких документів та перешкоджають належному оформленню права постійного користування позивача вказаними вище земельними ділянками у встановленому законом порядку.

Враховуючи викладене, слід дійти висновку, що відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Земельним кодексом України, без дотримання вимог частини другої статті 2 КАС України, а тому вірним є висновок суду першої інстанції про визнання протиправними та скасування відмов Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, викладених у листах від 20.12.2017 №28-18-0.6-15264/2-17, від 21.12.2017 №28-18-0.332-15366/2-17, №28-18-0.332-15364/2-17, №28-18-0.332-15365/2-17, №28-18-0.332-15362/2-17, у наданні ДП «ДГ Агрофірма «Надія» дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 3574,97 га.

Твердження відповідача про втручання суду першої інстанції у дискреційні повноваження ГУ Держгеокадастру в Сумській області, колегія суддів вважає необґрунтованими, з наступних підстав.

Слід зазначити, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов'язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, "ефективний засіб правого захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи відповідача, що зобов'язання повторно розглянути заяву шляхом надання дозволу на розробку проекту землеустрою є втручанням в його дискреційні повноваження та виключну компетенцію з наступних підстав.

Згідно з положеннями Рекомендації Комітету ОСОБА_4 Європи № R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом ОСОБА_4 11 березня 1980 року під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов'язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб'єкта.

На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб'єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб'єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов'язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов'язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

У справі, що переглядається, повноваження щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою чи надання мотивовано відмови у його наданні, регламентовано частиною шостою статті 118 ЗК України.

Умови, за яких орган відмовляє у наданні дозволу, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, орган повинен надати дозвіл. Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу - надати дозвіл або не надати (відмовити). За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями, а тому зазначені повноваження не є дискреційними.

Частиною четвертою статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Сумській області надати Державному підприємству "Дослідне господарство Агрофірма "Надія" дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок орієнтовною площею 3574,97 га в постійне користування, для дослідницьких і навчальних цілей за рахунок земель державної власності сільськогосподарського призначення, яка розташована за межами населеного пункту на території Перехрестівської сільської ради Роменського району.

Такий висновок суду першої та апеляційної інстанцій узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 05.03.2019 по справі № 2040/6320/18.

Як зазначалось вище, Головним управлінням Держгеокадастру в Сумській області листом від 05.04.2017 № 8-18.0.332-4810/2-17 вже було відмовлено ДП «ДГ Агрофірма «Надія» у задоволенні заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення вищевказаної земельної ділянки у постійне користування з тих підстав, що вказана земельна ділянка знаходиться у користування позивача, і наразі відповідач, незважаючи на наявність судового рішення по справі № 818/1066/17, що набрало законної сили, повторно відмовив позивачу у наданні такого дозволу.

З урахуванням встановлених обставин у справі, зобовязання відповідача лише повторно розглянути питання про надання ДП «ДГ Агрофірма «Надія» дозволу на розроблення проекту землеустрою без надання такого дозволу призведе до повторної відмови.

В даному випадку зобовязання надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою не є втручанням суду у дискреційні повноваження Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, а є обґрунтованим способом захисту порушеного права позивача, оскільки позивач неодноразово звертався до відповідача з питанням щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, проте відповідач протиправно надав позивачу формальну відмову.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 23 травня 2018 року у справі № 825/602/17 та від 22 грудня 2018 року у справі № 804/1469/17.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Сумській області залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 24.12.2018 року по справі № 818/1470/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_5
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_6 ОСОБА_7
Повний текст постанови складено 01.04.2019 року