Справа № 1340/6179/18
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2019-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2019 рокуЛьвів№ 857/2266/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Гуляка В.В., Коваля Р.Й.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 січня 2019 року (судді Гавдика З.В.) ухвалене у порядку спрощеного позовного провадження рішення суду складено 29.01.2019 в м. Львів у справі №1340/6179/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності, зобовязання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 21.12.2018 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області в якому просить визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку та виплати пенсії, виплати перерахованого та виплати пенсії в подальшому з врахуванням розміру 88 процентів відповідної суми грошового забезпечення з 01.01.2016 року, зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перерахувати пенсію ОСОБА_1, виплатити перераховане та виплачувати пенсію в подальшому з врахуванням розміру 85 процентів відповідної суми грошового забезпечення з 01.01.2016 року.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 25 січня 2019 року задоволено позов частково. Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.12.2018 року про перерахунок та виплату пенсії, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яку обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення в частині відмови в задоволенні позову та ухвалити в цій частині нове, яким задовольнити позов повністю, вказує, що зобовязання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії починаючи із 01.01.2016 є ефективним та обґрунтованим способом захисту прав та інтересів.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечує проти її задоволення посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів і просить оскаржуване рішення суду залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.03.2019 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області повернуто скаржнику.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи представник відповідача ОСОБА_2 апеляційну скаргу заперечила, просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Позивач в судове засідання не зявився, належним чином повідомлений про розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до статті 308 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що з 31.12.2003 року позивач звільнений органів внутрішніх справ у відставку за віком, призначена йому пенсія за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» становила 88% грошового забезпечення.

11.12.2018 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок пенсії з врахуванням розміру 88% відповідної суми грошового забезпечення з моменту виникнення права на перерахунок, тобто з 01.01.2016 року.

Листом від 17.01.2019 відповідач відмовив позивачу в перерахунку пенсії із застосуванням 88% грошового забезпечення у зв'язку з тим, що з 01.01.2016 йому було здійснено перерахунок відповідно до чинної на момент перерахунку норми ч. 2 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», яка передбачає максимальний розмір пенсії 70% відповідних сум грошового забезпечення.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що при перерахунку пенсії позивача має застосовуватись норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, однак з врахуванням повноважень суду встановлених статтею 245 КАС України, суд зобов'язав Головне Управління Пенсійного Фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.12.2018 року.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційні скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» від 9 квітня 1992 року №2262-ХІІ (далі - Закон №2262-ХІІ), у редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу, передбачала, що пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт «а» статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров'я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення; б) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ (пункт «б» статті 12): за загальний трудовий стаж 25 років - 50 процентів і за кожний рік стажу понад 25 років - один процент відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); в) особам, зазначеним у пунктах «а» і «б» цієї статті, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, розмір пенсії за вислугу років збільшується на 10 процентів, а віднесеним до категорій 2, 3 - на 5 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

Законом України від 08 липня 2011 року № 3668-VІ «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі - Закон № 3668-VІ), який набрав чинності з 01 жовтня 2011 року, внесено зміни до статті 13 Закону № 2262-ХІІ, згідно з якими максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 80% відповідних сум грошового забезпечення.

Згідно з пунктом 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3668-VІ обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим Законом №3668-VІ, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Тому, з 01 жовтня 2011 року положення частини другої статті 13 Закону № 2262-ХІІ щодо визначення граничного розміру пенсії за вислугу років 90% відповідних сум грошового забезпечення втратили чинність у зв'язку з внесенням змін до редакції цієї статті Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», замінивши такий граничний розмір на 80%.

Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 року за № 1166-VII (далі Закон № 1166-VII), який набрав чинності 01 квітня 2014 року, внесено зміни у частину другу статті 13 Закону № 2262-ХІІ, згідно яких цифрове значення « 80» замінено цифрами « 70» (максимальний розмір пенсії).

Згідно з пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом. Вказані зміни набрали чинності з 01 травня 2014 року, а тому обмеження максимального розміру пенсії на рівні 70% застосовуються до пенсій, які призначаються з 01 травня 2014 року.

Як зазначалося вище ОСОБА_1 отримував пенсію згідно Закону № 2262-ХІІ, розмір якої був визначений з розрахунку 88% грошового забезпечення.

Тобто зміна встановленого Законом № 1166-VII максимального розміру пенсії (з 90% до 70% сум грошового забезпечення) відбулася вже після призначення позивачу пенсії.

Суд зазначає, що стаття 13 Закону № 2262-ХІІ застосовується при призначенні пенсій. Натомість перерахунок пенсій врегульовано статтею 63 цього Закону .

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» від 23 грудня 2015 року № 900, внесено зміни в статті 43 та 63 Закону № 2262-ХІІ, згідно з якими у разі настання підстав для перерахунку пенсій колишнім військовослужбовцям відповідно до частини четвертої статті 63 цього Закону, такий перерахунок особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право або одержують пенсію на умовах цього Закону повинен здійснюватися з урахуванням видів грошового забезпечення та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських, оскільки у зв'язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» втратив чинність Закон України «Про міліцію».

Згідно з частиною третьою статті 63 Закону № 2262-ХІІ перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських.

Відповідно до частини четвертої статті 63 цього ж Закону усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Згідно з абзацом 3 пункту 5 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які на день звільнення з органів внутрішніх справ мали спеціальне звання внутрішньої служби (крім підрозділів виконання покарань та Державної фельд'єгерської служби), перерахунок пенсії починаючи з 01 січня 2018 року проводиться: особам начальницького складу - з урахуванням складових грошового забезпечення, передбачених абзацом першим цього пункту, та схеми тарифних розрядів за основними типовими посадами осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту (додаток 6), затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Пунктами 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» встановлено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» до 01 березня 2018 року (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 01 березня 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій, з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) слід проводити з 01 січня 2018 року у таких розмірах: з 01 січня 2018 року - 50 відсотків; з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - 75 відсотків; з 01 січня 2020 року - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року.

Відтак, статтею 63 Закону № 2262-ХІІ та постановами Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 та від 21 лютого 2018 року № 103 не передбачено зміну відсоткового розміру, з якого призначена пенсія, при її перерахунку.

Відповідно до статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства, суд приходить до висновку, що оскільки призначення та перерахунок пенсії є різними за змістом та механізмом процедурами їх проведення, внесені зміни до частини другої статті 13 Закону № 2262-ХІІ щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70% грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, отже при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватись норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

За таких обставин у відповідача були відсутні підстави для зменшення відсоткового значення розміру основної пенсії при здійсненні її перерахунку, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом у рішенні від 04 лютого 2019 року у справі № 240/5401/18 і відповідно до вимог частини 5 статті 242 КАС України враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Згідно частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Відповідно до частини 5 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Апелянт в резолютивній частині просить винести постанову, якою скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови від задоволення позову, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов задоволити повністю, зокрема зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести позивачеві ОСОБА_1 перерахунок та виплату недоотриманої пенсії у розмірі 88% грошового забезпечення відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» № 900 від 23.12.2015, статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України № 988 від 11.11.2015 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», з 01.01.2016, однак такі вимоги не відповідають позовним вимогам, а тому апеляційним судом не враховуються в повному обсязі, а в межах позовних підлягають задоволенню.

Згідно з пунктом 4 частини 2 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності субєкта владних повноважень протиправною та зобовязання вчинити певні дії. А частини 4 вказує, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобовязати відповідача - субєкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права субєкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції помилково не задоволено позовні вимоги в повному обсязі для захисту права позивача на перерахунок пенсії у розмірі 88% згідно пункту 4 частини 2 статті 245 КАС України, також оскільки в межах задоволеної вимоги не оскаржено позивачем та апеляційну скаргу повернуто відповідачу, рішення підлягає частковому скасуванню в частині відмови, та прийняття в цій частині нового рішення про задоволення позову шляхом визнання бездіяльності та зобовязання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з врахуванням розміру 88 % відповідної суми грошового забезпечення з 01.01.2016.

Згідно із пунктами 3 та 4 частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Понесені судові витрати відповідно до статті 139 КАС України згідно матеріалів справи підтверджуються у розмірі 704,80 грн. та за подання апеляційної скарги 1057,20 грн., а тому слід відшкодувати позивачу шляхом стягнення на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 січня 2019 року у справі №1340/6179/18 скасувати в частині відмови в задоволенні позову та ухвалити в цій частині нове, яким позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності, зобовязання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку та виплаті пенсії з врахуванням розміру 88 % відповідної суми грошового забезпечення з 01.01.2016.

Зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з врахуванням розміру 88 % відповідної суми грошового забезпечення з 01.01.2016.

В іншій частині рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 січня 2019 року у справі №1340/6179/18 залишити без змін.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (81300, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, вулиця Митрополита Андрея, будинок 10, м. Львів, ) 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. понесених витрат по сплаті судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини пятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді В.В. Гуляк

ОСОБА_3

Повний текст постанови складено 29.03.2019