Справа № 522/21877/18
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2019-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2019 р.м.ОдесаСправа № 522/21877/18
Головуючий в 1 інстанції: Домусчі Л.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді - Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Осіпова Ю.В.,

при секретарі Жигайлової О.Е.,

за участю представника апелянта Чабан О.О.,

позивача ОСОБА_2

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 28 січня 2019 року, ухвалене у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження у м.Одесі по справі за позовом ОСОБА_2 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про визнання дій протиправними та визнання нечинною постанови,

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача в якому просив постанову Управління державної архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради по справі про адміністративне правопорушення № 872/18 від 04.12.2018р. про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.9 ст. 96 КУпАП скасувати та закрити провадження в адміністративній справі.

В обґрунтування позову зазначалось, що господарча будівля (гаражу), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 була зареєстрована на підставі п.3.2. Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майни, затвердженої Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 рову за № 127, не являється самочинно збудованою, оскільки не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 5 серпня 1992 року.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 28 січня 2019 року позов задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Доводами апеляційної скарги зазначено, що ОСОБА_2 проводить експлуатацію об'єкту не введеного в експлуатацію відповідно до вимог чинного містобудівного законодавства. Таким чином апелянт вважає, що постанова №872/18 від 04.12.2018 року винесена за результатом всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин справи, а тому є законною та обґрунтованою.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачем зазначено, що апелянтом не наведена норма законодавства яка вимагає обов'язковість здачі об'єктів в експлуатацію побудованих до 5 серпня 1992 року.

До суду апеляційної інстанції з'явилась представник апелянта Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради - Чабан Ольга Олегівна, яка вимоги апеляційної скарги підтримала та позивач ОСОБА_2, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, надали відповідні пояснення у справі та заявили клопотання про закінчення розгляду апеляційної скарги в порядку письмового провадження.

Згідно з ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 є власником господарчої будівлі (гаражу), розташованого за адресою: АДРЕСА_1, яка зареєстрована за ним Державним реєстратором Одеської філії комунального підприємства «Реєстрація майна та бізнесу» Макаркіним А.К., що підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 08.10.2018р. № 140646713, на підставі технічного паспорту 04.10.2018 року виготовленого 30.08.2018 року.

ОСОБА_2 використовує дане приміщення у своїй господарській діяльності за призначенням.

В період з 07.11.2018 року по 20.11.2018р. головним спеціалістом інспекційного відділу №1 Управління державної архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради Лисим С.О. було здійснено позаплановий захід, у ході якого перевірено дотримання субєктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил на об'єкті господарчої будівлі (гараж) за адресою: АДРЕСА_1.

За результатом проведеного заходу головним спеціалістом інспекційного відділу №1 Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради Лисим Сергієм Олександровичем було складено Акт позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання субєктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих і будівельних робіт № 001511, у якому встановлено, що позивачем експлуатується об'єкт нерухомого майна не прийнятий до експлуатації відповідно до вимог чинного містобудівного законодавства, чим порушено норми ч.8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та п.12 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів.

Також 20.11.2018 р. складено протокол про адміністративне правопорушення та припис про усунення порушень у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил.

На підставі зазначених матеріалів, 04.12.2018р., заступником начальника інспекційного відділу №1 Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради Якименко Р.К. відносно позивача винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення передбаченого ч. 9 ст. 96 КУпАП України та накладено штраф в розмірі 10200,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що оскільки об'єкт зареєстрований на підставі.3.2 інструкції про проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, тому для оформлення права власності на будівельні об'єкти,що побудовані до 05.08.1992 року не вимагається ввод таких об'єктів в експлуатацію. Реєстрація права власності на момент розгляду справи не скасована, у зв'язку з чим су першої інстанції прийняв відповідне рішення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Положеннями ч. 1 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Приписами п. 4 ч. 4 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» закріплено, що посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право проводити перевірку відповідності виконання підготовчих та будівельних робіт вимогам будівельних норм, державних стандартів і правил, затвердженим проектним вимогам, рішенням, технічним умовам, своєчасності та якості проведення передбачених нормативно-технічною і проектною документацією зйомки, замірів, випробувань, а також ведення журналів робіт, наявності у передбачених законодавством випадках паспортів, актів та протоколів випробувань, сертифікатів та іншої документації.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється шляхом контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності, вимог будівельних норм, державних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об'єктів містобудування (далі - вихідні дані), проектної документації.

Закон України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» встановлює відповідальність юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (суб'єктів містобудування) за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Відповідно до статті зазначеного Закону правопорушеннями у сфері містобудівної діяльності є протиправні діяння (дії чи бездіяльність) суб'єктів містобудування - юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, державними стандартами і правилами.

Вчинення суб'єктами містобудування правопорушень у сфері містобудівної діяльності тягне за собою відповідальність, передбачену цим та іншими законами України.

Статтею 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» встановлено відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності

Відповідно до ч. 8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», п, 12 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року №461 (із змінами та доповненнями) експлуатація закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію, забороняється.

Як встановлено судом апеляційної інстанції з матеріалів справи, згідно Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 08.10.2018 року № 140646713 про реєстрацію Державним реєстратором Одеської філії комунального підприємства «Реєстрація майна та бізнесу» Макаркіним А.К. зареєстроване право власності на господарську будівлю (гараж) за адресою: АДРЕСА_1 на підставі Технічного паспорту на господарчу будівлю (гараж) АДРЕСА_1.

Колегія суддів вважає правильном висновок суду першої інстанції, що стосовно господарчої будівлі (гараж) АДРЕСА_1 не здійснювалось нове будівництво, капітальний ремонт, реконструкція або інші дії спрямовані на зміну його геометричних розмірів та/або функціонального призначення, внаслідок чого відбувається зміна основних техніко-економічних показників (кількість продукції, потужність тощо), забезпечується удосконалення виробництва, підвищення його техніко-економічного рівня та якості продукції, що виготовляється, поліпшення умов експлуатації та якості послуг, докази протилежного апелянтом до справи не надані.

Суд звертає увагу, що даний об'єкт(гараж) був зареєстрований на підставі п.3.2.Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року за № 127 (далі -Інструкція), тобто не являється самочинним, оскільки не належать до самочинного будівництва: індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 5 серпня 1992 року.

Як вже зазначалось вище, у відповідності до ч.8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» заборонено використання (експлуатація) об'єктів не введених в експлуатацію, однак дана вимога не розповсюджується на об'єкти, які були побудовані до 05.08.1992 року, у зв'язку з тим, що до цього часу в Україні не існувало нормативного документу, який би вимагав обов'язкового введення об'єкта будівництва в експлуатацію.

Даний нормативний документ був прийнятий з 05.08.1992року постановою Кабінету Міністрів №449, який вимагає введення в експлуатацію обов'язковим для всіх будівель.

При цьому для оформлення права власності на будівельні об'єкти побудовані до 05.08.1992 року приватні будинки, дачні будинки, гаражі, сараї законодавство не вимагає вводу таких об'єктів в експлуатацію та отримання сертифіката відповідності (виданого Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради).

З огляду на викладене судова колегія вважає вірним висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Згідно зі ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. Докази суду надають учасники справи.

Відповідно до ст.72,73,75,76 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення суду ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв'язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради - залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м.Одеси від 28 січня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: Ю.В. Осіпов