Справа № 0440/7221/18
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2019-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

копія
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 лютого 2019 року Справа № 0440/7221/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
за участі секретаря судового засіданняОСОБА_2
представника відповідача ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування податкових повідомлень-рішень,-
В обґрунтування позову позивач зазначив, що 13 вересня 2018 року він отримав оскаржувані податкові повідомлення-рішення відповідно до яких відповідачем нараховано податок на нерухоме майно згідно з інформацією з реєстру нерухомого майна за комплекс нежитлових будівель, що знаходиться за адресою : смт. Межова по вул. Софіївська, (Кірова) буд. 76, 76ж, 76-а, 76-6, 76-д, 76-г, 76-в загальною площею 3 647,6 кв.м.
Позивач не погоджується з винесеними податковими повідомленнями-рішеннями та вважає, що останні не відповідають вимогам чинного законодавства України та підлягають скасуванню в порядку відповідно до вимог ст. 56 Податкового кодексу України, оскільки вищевказані нежитлові приміщення використовується позивачем як підприємцем для здійснення господарської діяльності, як сільськогосподарським виробником.
Сільськогосподарське виробництво є основною формою підприємницької діяльності, що підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та реєстраційною карткою підприємницької діяльності, а саме: вирощування зернових культур та допоміжна діяльність у рослинництві.
Позивач посилається на пп. 14.1.235 Податкового кодексу України в якому зазначено, що сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власно виробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.
Тобто для цілей оподаткування податку на нерухомість не може бути застосоване поняття сільськогосподарського товаровиробника, вказане в 14.1.235 Податкового кодексу України.
Також позивач стверджує, що відповідно до ст. 266. Податкового кодексу України, не є обєктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських виробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.
ДФС за власним розсудом, віднесла норму, тлумачення сільськогосподарського товаровиробника до іншої глави Податкового Кодексу та фактично визнала позивача несільськогосподарським товаровиробником з тієї причини, що останній є фізичною особою-підприємцем для цілей оподаткування нерухомості, хоча така норма в Податковому Кодексі відсутня.
Ухвалою суду від 01 жовтня 2018 року відкрито спрощене провадження у справі без виклику учасників справи.
3 грудня 2018 року винесено ухвалу про розгляд даної справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 14 годину 30 хвилин 10 січня 2019 року.
Ухвалою суду від 10 січня 2019 року замінено первісного відповідача по адміністративній справі №0440/7221/18 на належного, а саме: Західно-Донбаську ОДПІ Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на Головне управління ДФС у Дніпропетровській області.
14 січня 2019 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позов, в якому останній зазначив, що ГУ ДФС у Дніпропетровській області не погоджується з позовними вимогами та вважає, що адміністративний позов не підлягає задоволенню на підставі того, що відповідно до п.п.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобовязаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Позивач є фізичною особою-підприємцем, а не юридичною особою, то відповідно до пп.14.1.235 п.14.1 ст. 14 ПК України не є сільськогосподарським товаровиробником.
Відповідно, до об'єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності позивача, не може бути застосований абз. «ж», п.п. 266.2.2. п. 266.2, ст. 266, так як ОСОБА_4 не є сільськогосподарським товаровиробником в розумінні пп. 14.1.235 п.14.1 ст. 14 ПК України.
Крім того, об'єкти нерухомості відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, зареєстровані на позивача, як на фізичну особу, а не на фізичну-особу підприємця, комунальні тарифи за обслуговування об'єктів нерухомості, які перебувають у власності ОСОБА_4, останній сплачує як фізична особа.
Позивач в судове засідання не прибув, звернувшись до суду із клопотанням про розгляд справи без його участі.
Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, суд встановив наступні обставини.
Відповідно до Свідоцтва про державну реєстрацію Серії В02 №941620 ОСОБА_4 - позивач є фізичною особою підприємцем, і.к. НОМЕР_1.
Як вбачається з копії ОСОБА_1 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань видами діяльності позивача є:
01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур, 01.61 Допоміжна діяльність у рослинництві, 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин, 96.09 Надання інших індивідуальних послуг, 47.99 Інші види роздрібної торгівлі поза магазинами, 49.41 Вантажний автомобільний транспорт.
Згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна встановлено, що за ОСОБА_4 позивачем зареєстровано наступні об'єкти нерухомості:
нежитлова будівля загальною площею 104,4 кв. метрів за адресою смт. Межова, вулиця Софіївська, буд. 76, Межівський р. Дніпропетровська обл.;
нежитлова будівля загальною площею 132,6 кв. метрів за адресою смт. Межова, вулиця Софіївська, буд. 76-д, Межівський р., Дніпропетровська обл.;
нежитлова будівля загальною площею 118,8 кв. метрів за адресою смт. Межова, вулиця Софіївська, буд. 76-г, Межівський р., Дніпропетровська обл.;
нежитлова будівля загальною площею 152,9 кв. метрів за адресою смт. Межова, вулиця Софіївська, буд. 76-в, Межівський р., Дніпропетровська обл.;
нежитлова будівля загальною площею 693,5 кв. метрів за адресою смт. Межова, вулиця Софіївська, буд. 76-б, Межівський р., Дніпропетровська обл.;
нежитлова будівля загальною площею 72,0 кв. метрів за адресою смт. Межова, вулиця Софіївська, буд. 76-а, Межівський р., Дніпропетровська обл.;
нежитлова будівля загальною площею 749,8 кв. метрів за адресою смт. Межова, вулиця Софіївська, буд. 76, Межівський р., Дніпропетровська обл.;
нежитлова будівля загальною площею 1504,8 кв. метрів за адресою смт. Межова, вулиця Софіївська, буд. 76-ж, Межівський р., Дніпропетровська обл.
Зазначеними рішеннями позивача зобовязано сплатити податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на загальну суму 14 115,20 грн.
Так, відповідно до пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 ПК України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.
Згідно зі статтею 67 Конституції України кожен зобовязаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відповідно до пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобовязаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року № 71-VIII, набрав чинності з 01 січня 2015 року, запроваджено новий місцевий податок, зокрема податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Згідно ст. 265 ПК України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.
Відповідно до пп.266.1.1 п.266.1 ст.266 ПК України, фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками житлової та/або нежитлової нерухомості є платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Відповідно до положень підпунктів 266.3.1 та 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України, базою оподаткування є загальна площа об'єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.
Відповідно до пп. 14.1.235 п.14.1 ст. 14 ПК України, сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу це юридична особа незалежно від організаційно-правової форми, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власне виробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.
Згідно з абз. «ж», пп. 266.2.2. п. 266.2, ст. 266 ПК України, не є об'єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.
Крім того, вищезазначені об'єкти нерухомості, відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, зареєстровані на позивача як на фізичну особу.
Суд вважає, що до об'єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності позивача, до останнього не може бути застосований абз. «ж», пп. 266.2.2. п. 266.2, ст. 266, так як позивач не є сільськогосподарським товаровиробником в розумінні пп. 14.1.235 п.14.1 ст. 14 ПК України.
Згідно статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оскаржувані позивачем податкові повідомлення-рішення прийняті відповідачем в межах норм чинного законодавства а тому підстави для задоволення адміністративного позову відсутні.
Керуючись ст. ст. 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 26 лютого 2019 року.

Суддя (підпис) Рішення не набрало законної сили 26 лютого 2019 року. Суддя З оригіналом згідно. Суддя ОСОБА_1 ОСОБА_1 ОСОБА_1