Справа № 2040/5313/18
Суддя: Лях О.П.
Дата ухвалення: 2019-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2019 р.Справа № 2040/5313/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Лях О.П.,

Суддів: Бегунца А.О. , Яковенка М.М. ,

при секретарі судового засідання Жданюк Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду заяву представника позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення по справі за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.09.2018 (повний текст складено 08.10.2018, головуючий суддя І інстанції Котеньов О.Г.) по справі № 2040/5313/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просила визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 15.05.2018 № 0-2043 та № 0-2043. (а.с.6-10)

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.09.2018 по справі № 2040/5313/18 задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 (а.с.86-93)

Не погодившись із даним рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДФС у Харківській області подало апеляційну скаргу.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 06.03.2019 апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.09.2018 по справі № 2040/5313/18 залишено без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.09.2018 по справі № 2040/5313/18 залишено без змін.

15.03.2019 від представника позивача ОСОБА_1 надійшла заява про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі № 2040/5313/18 щодо розподілу судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем під час розгляду в суді апеляційної інстанції даної справи.

В обгрунтування даної заяви вказано, що під час розгляду в суді апеляційної інстанції справи №2040/5313/18 представником позивача у відзиві на апеляційну скаргу було вказано про стягнення із відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2500,00 грн. Однак, питання про розподіл таких судових витрат не вирішено.

Відповідно до ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи, перевіривши і обговоривши доводи заяви про ухвалення додаткового судового рішення, колегія суддів приходить до наступного.

Як свідчать матеріали справи, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.09.2018 по справі № 2040/5313/18 задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 (а.с.86-93):

- визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 15.05.2018 № 0-2043;

- визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 15.05.2018 № 0-2043;

- стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Харківській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 704 грн 80 коп.;

- стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Харківській області на користь ОСОБА_1 суму витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5100 грн 00 коп.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 06.03.2019 апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.09.2018 по справі № 2040/5313/18 залишено без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.09.2018 по справі № 2040/5313/18 залишено без змін.

Положеннями ст.244 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до ч.1 ст.143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно зі ст.252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно до ст.132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду; 3) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов'язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно із ч.ч.1, 3, 6, 7, 9 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов'язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов'язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Таким чином, розподіл судових витрат здійснюється судом під час ухвалення відповідного судового рішення, шляхом відображення його у резолютивній частині такого рішення.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, слід враховувати, що за змістом статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподілу підлягають усі здійснені документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до ст.16 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Порядок і умови надання правової допомоги, права й обов'язки адвокатів та інших фахівців у галузі права, які беруть участь в адміністративному процесі і надають правову допомогу, визначаються положеннями Кодексу адміністративного судочинства України та іншими законами.

Згідно із ч.ч.1-5 ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Системний аналіз наведених вище по тексту норм права дає підстави вважати, що матеріали справи повинні містити докази на підтвердження виконаних об'ємів робіт, їх кількості та видів.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг, акти виконаних або отриманих послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Даний висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018 року у справі 815/4300/17, від 11 квітня 2018 року у справі 814/698/16.

Крім того, до суду необхідно надати і детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги разом із відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена, а також із доказами, які підтверджують здійснення відповідних витрат (у разі понесення таких).

При цьому, недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам.

Таким чином, судові витрати, в тому числі витрати на правову допомогу, повинні бути пов'язані тільки з розглядом конкретної адміністративної справи, що розглядається судом, і за надання правової допомоги за визначених законом обставин: у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді

Колегія суддів звертає увагу, що на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції представником позивача надано до суду документи (а.с.126-129), а саме: копію договору про надання юридичних послуг та правової допомоги від 08.06.2018, копію ордеру серії ХВ №000037 від 08.06.2018, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, копію акта приймання-передачі наданих послуг №4 від 10.12.2018 та копію квитанції №1 від 10.12.2018 про оплату витрат на правничу допомогу адвоката на суму 2500,00 грн.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що в підтвердження здійсненної правової допомоги, необхідно долучати й розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Аналогічний висновок висловив Верховний Суд в постанові від 01 жовтня 2018 року у справі №569/17904/17.

Позивачем не надано розрахунку гонорару адвоката, а отже суд не має можливості встановити вартість години за певний вид послуги та час витрачений на виконання окремих послуг.

Додатково колегія суддів звертає увагу, що на підтвердження оплати ОСОБА_1 отриманих послуг з надання правової допомоги адвокатом, до суду надано копію квитанції №1 від 10.12.2018 про оплату витрат на правничу допомогу адвоката на суму 2500,00 грн.

Оригінал такої квитанції до матеріалів справи не долучено.

З огляду на вказане, копія такої квитанції не є належним документом про оплату витрат на правову допомогу.

Інших доказів (квитанцій, платіжних доручень тощо) про здійснення позивачем оплати за вказаним договором про надання правової допомоги до суду не надано.

За таких обставин колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вимог заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у зв'язку з відсутністю доказів співрозмірності понесених витрат та безпосередньо факту їх понесення, а також їх оплати.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про відмову в ухваленні додаткового судового рішення.

Керуючись ст.ст.132, 139, 241-244, 250, 252, 308, 310, 315, 321, 322, 325, 327-329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення по справі №2040/5313/18 залишити без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст ухвали складено 27 березня 2019 року.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_2
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_3 ОСОБА_4