Справа № 165/548/18
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2019-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2019 рокуЛьвів№857/2681/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Бруновської Н.В., Затолочного В.С.,

при секретарі судового засідання: Луців В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС на рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 18 січня 2019 року у справі №165/548/18 (головуючий суддя Ушаков М.М.) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась в суд з адміністративним позовом до Львівської митниці ДФС України про скасування постанови у справі про порушення митних правил.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач прийшов до висновку, що вона порушила вимоги ст. 95 МК України, а саме перевищила строк доставки транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, до митного органу призначення терміном більше ніж на 10 діб, чим вчинила порушення митних правил, відповідальність за яке передбачено ч. 3 ст. 470 МК України. Позивач вказує, що в протоколі зазначено, що 26 жовтня 2016 року., через митний пост «Угринів» Львівської митниці ДФС вона ввезла на митну територію України транспортний засіб марки «DAEWOO LANOS», VIN-код SUPTF696DXW047950, реєстраційний номер WCI27388, країна реєстрації республіка ОСОБА_2, в митному режимі «транзит». Позивач зазначає, що вона 26 жовтня 2016 року поїхала до ОСОБА_2 для перевезення товару із невідомою їй людиною, яку порадили знайомі, вони сіли в машину, яка ймовірно належала даній невідомій особі, отримали товар та повернулись в Україну, на територію України вона вїхала в якості пасажира, при проходженні паспортного контролю подала лише свій паспорт для виїзду за кордон, після чого її підвезли додому, більше з даною особою вона не зустрічалася, в липні 2017 року при проходженні кордону України із ОСОБА_2 Польщею працівниками митниці було виявлено, що вона нібито 26 жовтня 2016 року ввезла на митну територію вказаний у протоколі автомобіль і порушила строки повернення автомобіля. Позивач вказує, що їй невідомо не знаходиться даний автомобіль і хто ним користується.

Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 18 січня 2019 року позов задоволено. Скасовано постанову Львівської митниці ДФС в справі про порушення митних правил №3515/20900/17 від 14 серпня 2017 року за якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на суму 8500,00 гривень.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, оскільки прийняте з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, не відповідає обставинам справи та прийняте з порушення норм матеріального та процесуального права. Зокрема доводи апелянта зводяться до того, що митним органом правомірно притягнуто позивача до відповідальності за порушення митних правил оскарженою постановою, а невідповідність адреси проживання, особи, яка переміщувала транспортний засіб через митний кордон, відповідним відомостям, жодним чином не може свідчити про невчинення позивачем правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 470 Митного кодексу України, оскільки вказана інформація вносилась зі слів позивача під час ввезення транспортного засобу. Просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Учасники справи в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату судового засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття в судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що постановою в.о. заступника начальника Львівської митниці ДФС ОСОБА_3 №3515/20900/17 від 14 серпня 2017 року ОСОБА_1 визнано винною у порушенні митних правил та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 470 МК України та накладено штраф у розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500,00 грн.

Відповідно до вищезазначеної постанови ОСОБА_1 через митний пост «Угринів» Львівської митниці ДФС гр. України ОСОБА_1 ввезла на митну територію України автомобіль марки «DAEWOO LANOS», реєстраційний номер WCI27388, VIN-код SUPTF696DXW047950, без письмового декларування та сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті транспортних засобів, на строк, передбачений нормами ст. 95 МК України, станом на 18.07.2017 року вказаний автомобіль з митної території України не вивезений.

Суд першої інстанції позов задовольнив з тих підстав, що наданими відповідачем документами не підтверджується факт ввезення позивачем автомобіля на митну територію України, що свідчить про наявність обставин, які виключають можливість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення митних правил та накладення на неї адміністративного стягнення

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 458 Митного кодексу України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, предявлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ст. 486 Митного кодексу України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобовязана зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи ( ст. 489 МК України).

Згідно із статтею 495 Митного кодексу України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України. Посадова особа органу доходів і зборів, яка здійснює провадження у справі про порушення митних правил, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

З матеріалів справи слідує, що відповідно до бази даних, а саме АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДФС встановлено, що 26.10.2016 року на митну територію України через митний пост «Угринів» Львівської митниці ДФС, гр. України ОСОБА_1, ввезла на митну територію України ввезено автомобіль марки «DAEWOO LANOS» р.н. WCI27388, VIN SUPTF696DXW047950.

Проте позивач вказує на те, що наведене у постанові не відповідає дійсності та фактичним обставинам, оскільки вона не ввозила вищезазначений автомобіль чи будь-який інший транспортний засіб на територію України та не мала такого наміру, не була присутня під час оформлення документів про ввезення вищезазначеного автомобіля на територію Украйни в режимі «транзит», не підписувала жодних документів, не знала та не могла знати про те, що їй належить протягом десяти днів вивезти за межі митної території України вищезазначений транспортний засіб.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що посадовою особою відповідача не виконано покладені на неї обов'язки та не використано надані права у точній відповідності із законом, оскільки постанова винесена відповідачем без з'ясування всіх обставин, що мали значення при розгляді справи про порушення митних правил, натомість докази позивача вказують на відсутність складу правопорушення в його діях, що виключає адміністративну відповідальність.

Так, зокрема у матеріалах справи наявний наданий відповідачем ОСОБА_4 за даними диспетчера ЗМК та пасажирського пункту пропуску, відповідно до якого зазначено, 26.10.2016р. вїхав у режимі «транзит» - ОСОБА_1, адреса: м. Володимир-Волинський, вул. Ковельська, 46/8, паспорт не вказано.

Адреса проживання та реєстрації позивача відповідно до паспорта громадянина України - АДРЕСА_1

Таким чином, з матеріалів справи слідує, що відповідачем на наведено належних доказів того, саме позивачем 26.10.2016р. ввезено в Україну в режимі «транзит» автомобіль «DAEWOO LANOS» р.н. WCI27388, кузов номер SUPTF696DXW047950, а з представлених доказів не вбачається можливим ідентифікувати саме особу позивача.

Крім того, із представлених відповідачем матеріалів справи слідує, що у автомобілі перебувало двоє осіб, проте не були допитані у звязку із наданням позивачем пояснень про заперечення факту перевезення транспортного засобу.

Наявність сумніву щодо доведеності вини, відповідно ст.62 Конституції України, має тлумачитися на користь особи, зокрема позивача.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Приведені в апеляційні скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись статтями 243, 250, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС залишити без задоволення, а рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 18 січня 2019 року у справі №165/548/18 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_5
судді ОСОБА_6
ОСОБА_7