Справа № 823/5367/15
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2019-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 823/5367/15 Суддя першої інстанції: С.О. Кульчицький
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Степанюка А.Г.,

суддів - Губської Л.В., Епель О.В.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на прийняте у порядку письмового провадження рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, Головного управління Національної поліції в Черкаській області про стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2015 року ОСОБА_2 (далі - Позивач, ОСОБА_2) звернулася до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області (далі - Відповідач-1, Ліквідаційна комісія УМВС в Черкаській області), Головного управління Національної поліції в Черкаській області (далі - Відповідач-2, ГУ НП в Черкаській області), в якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просила:

- визнати протиправним та скасувати наказ УМВС в Черкаській області від 06.11.2015 року № 312 о/с в частині звільнення зі служби в органах внутрішніх справ в запас за п. «г» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС України, майора міліції ОСОБА_2;

- зобов'язати УМВС в Черкаській області у передбачений ст. 32 та 40 КЗпП України, п. 64 «з» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС України спосіб перевести ОСОБА_2 з посади заступника начальника слідчого відділу Лисянського РВ УМВС на посаду, яка відповідає її кваліфікації та досвіду роботи до Лисянського відділення Звенигородського відділу ГУ Національної поліції України в Черкаській області;

- стягнути з УМВС у Черкаській області на користь ОСОБА_2 грошове забезпечення за весь час вимушеного прогулу з 06.11.2015 року по день поновлення на роботі;

- стягнути з УМВС України в Черкаській області на користь ОСОБА_2 50 000,00 грн. моральної шкоди.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 08.02.2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.05.2016 року, позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано наказ УМВС в Черкаській області від 06.11.2015 року № 312 о/с в частині звільнення зі служби в органах внутрішніх справ в запас майора міліції ОСОБА_2 за п. 64 «г» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС України;

- поновлено майора міліції ОСОБА_2 на посаді заступника начальника слідчого відділення Лисянського районного відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області з 06.11.2015 року;

- стягнуто з УМВС в Черкаській області на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 18.12.2015 року по 08.02.2015 року;

- зобов'язано ГУ НП в Черкаській області розглянути кандидатуру ОСОБА_2 для зайняття посади у відповідності до пункту 9 Розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про Національну поліцію», у ГУ НП в Черкаській області та видати відповідний наказ з цього приводу.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 11.10.2018 року касаційну скаргу УМВС в Черкаській області задоволено частково:

- постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 08.02.2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19.05.2016 року у справі №823/5367/15 скасовано в частині задоволених позовних вимог щодо стягнення на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 18.12.2015 року по 08.02.2015 року. Справу у цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції;

- в іншій частині постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 08.02.2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19.05.2016 року у справі №823/5367/15 - залишено без змін.

При цьому, скасовуючи згадані рішення у частині, суд касаційної інстанції зазначив, що, задовольняючи позов про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суди повинні вказувати розмір виплати, період вимушеного прогулу та розрахунок розміру виплати, який необхідно зазначати в мотивувальній частині судового рішення. Розмір грошових коштів, що підлягають стягненню, визначається цифрами та у дужках словами.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 17.12.2018 року позов задоволено повністю - стягнуто з Ліквідаційної комісії ГУ МВС в Черкаській області на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 18.12.2015 року по 08.02.2016 року в сумі 1 579,20 грн.

При цьому суд першої інстанції виходив з того, що, з урахуванням постанови Верховного Суду від 11.10.2018 року, предметом розгляду є лише позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 18.12.2015 року по 08.02.2016 року. Відтак, на думку суду, оскільки наявною у матеріалах справи довідкою про нарахування грошового утримання з вересня по листопада 2015 року підтверджується визначений Позивачу розмір посадового окладу в сумі 970,00 грн., то з огляду на період вимушеного прогулу тривалістю 35 робочих днів належна до стягнення сума складає 1 579,20 грн.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та винести нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, а саме зобов'язати Ліквідаційну комісію УМВС в Черкаській області здійснити нарахування та виплатити середній заробіток ОСОБА_2 за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі з 07.11.2015 року до дня фактичного розрахунку, та виплатити лікарняні з 06.11.2015 року по 17.12.2015 року за листком непрацездатності №27 від 14.08.2015 року, виданого Лисянською ЦРЛ.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що судом першої інстанції не було взято до уваги, що розрахунок з Позивачем був проведений по 06.11.2015 року, тобто у період перебування останнього на лікарняному у зв'язку з вагітністю та пологами з 14.08.2015 року по 17.12.2015 року, а відтак листом непрацездатності з 06.11.2015 року по 17.12.2015 року листок непрацездатності від 14.08.2015 року №27 не оплачений. Крім того, вказує на помилковості позиції суду першої інстанції щодо початку періоду вимушеного прогулу - не з дати звільнення, а з 18.12.2015 року у зв'язку з виходом на роботу після закінчення відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.01.2019 року відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

У відзиві на апеляційну скаргу Ліквідаційна комісія УМВС в Черкаській області просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що суд прийшов до правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог. Крім того, підкреслює, що в силу положень п. 3.6.2 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженого наказом МВС України від 31.12.2007 року №499, особам рядового і начальницького складу за час перебування у відпустці по догляду за дитиною грошове забезпечення не виплачується. Таким особам призначається державна допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку згідно із Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми».

У межах встановленого судом строку відзиву на апеляційну скаргу від інших учасників справи не надійшло.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.02.2019 року справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 проходила службу в органах внутрішніх справ з 16.08.1999 року.

Згідно наказу УМВС в Черкаській області від 16.10.2015 року № 285 о/с Позивачу з 14.08.2015 року по 17.12.2015 року надано відпустку по вагітності та пологах, на підставі довідки про тимчасову непрацездатність від 14.08.2015 №27 виданої Лисянською ЦРЛ (а.с. 8).

Наказом УМВС в Черкаській області від 06.11.2015 року № 312 о/с майора міліції ОСОБА_2 - заступника начальника слідчого відділення Лисянського районного відділу, звільнено з органів внутрішніх справ в запас Збройних сил України за п. 64 «г» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ. Підстава: Закон України «Про Національну поліцію».

На підставі встановлених вище обставин, суд першої інстанції, здійснивши системний аналіз положень Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100, прийшов до висновку про наявність правових підстав для стягнення середнього заробітку за період з 18.12.2015 року по 08.02.2016 року, виходячи з розміру посадового окладу.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може не погодитися з огляду на таке.

Згідно ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до абз. 3 п. 2 затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 Порядку обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок №100) у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Пунктом 8 Порядку №100 закріплено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Тобто, при обчисленні розміру середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні виходячи із середньоденного заробітку, обчисленого відповідно до положень Порядку.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 01.03.2017 року у справі №635/2084/16-ц.

Згідно абз. 18 п. 4 Порядку №100 в інших випадках, коли нарахування проводяться виходячи із середньої заробітної плати, працівник не мав заробітку, не з вини працівника, розрахунки проводяться виходячи з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу.

Відтак, як вірно зазначив суд першої інстанції, оскільки протягом двох останніх місяців, що передували звільненню, Позивач не відпрацював жодного дня, розрахунок середньої заробітної плати необхідно проводити виходячи з розміру посадового окладу ОСОБА_2 станом на день звільнення.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 16.01.2018 року у справі №212/9466/15-ц.

Згідно довідки Ліквідаційної комісії УМВС в Черкаській області (т. 2 а.с. 22) розмір посадового окладу ОСОБА_2 у вересні - жовтні 2015 року складав 970,00 грн. Отже, середньоденний розмір заробітної плати Позивача становить 45,12 грн. ((970,00 грн. + 970,00 грн.)) / 43 робочих дні) та учасниками справи під сумнів не ставиться.

Таким чином, оскільки тривалість вимушеного прогулу з 18.12.2015 року по 08.02.2016 року склала 35 робочих дні, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що розмір належного до стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за вказаний період складає 1 579,20 грн. (45,12 грн. х 35 робочих дні) без урахування податків та зборів.

Твердження Апелянта про неврахування судом першої інстанції, що листок непрацездатності від 14.08.2015 року №27 з 06.11.2015 року по 17.12.2015 року не оплачений, а початок періоду вимушеного прогулу повинен рахуватися з дати звільнення, а не з 18.12.2015 року, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки, як було встановлено вище, рішенням суду у даній справі, яке набрало законної сили, у задоволенні позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 07.11.2015 року по 17.12.2015 року відмовлено. Отже, як вірно підкреслив суд першої інстанції під час нового розгляду справи, позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за період з 07.11.2015 року по 17.12.2015 року не є предметом судового розгляду.

Вимоги ОСОБА_2 про зобов'язання Ліквідаційної комісії УМВС в Черкаській області здійснити нарахування та виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі з 07.11.2015 року до дня фактичного розрахунку не можуть бути предметом розгляду судом апеляційної інстанції в силу ч. 5 ст. 308 КАС України, оскільки не були заявлені в суді першої інстанції.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Степанюк

Судді Л.В. Губська

О.В. Епель

Повний текст постанови складено « 27» березня 2019 року.