Справа № 520/1509/19
Суддя: Шляхова О.М.
Дата ухвалення: 2019-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2019 р. № 520/1509/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шляхової О.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Слобожанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова, третя особа: Управління державної казначейської служби України в Основ"янському районі про зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1, АДРЕСА_1) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Слобожанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (; вул. Гольдбергівська, буд. 15,м. Харків,61140), третя особа: Управління державної казначейської служби України в Основ"янському районі (61010, м. Харків, Гімназійна наб., б. 16, ), в якому просить суд :

- Зобов'язати Слобожанське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова сформувати та подати до Управління Державної казначейської служби України в Основ'янському районі м. Харкова Харківської області подання про повернення мені суми збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 25000,00 грн., а також комісію банку - 250,00 грн., сплачені згідно квитанції N« 0.0..1 від 12 листопада 2018 року.

- Стягнути на користь позивача судовий збір у сумі 768,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Слобожанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 12.11.2018 між позивачем та ОСОБА_2, укладено договір купівлі - продажу квартири, який посвідчено приватним нотаріусом. На виконання положень ст. 49 Закону України «Про нотаріат» позивачем сплачено збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі - продажу нерухомого майна у розмірі 1% від вартості об'єкта купівлі - продажу, що становила в даному випадку 13650 грн. У зв'язку з тим, що позивачем вперше придбано житло, на підставі п. 9 ст. 1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування», позивач звернувся до відповідача з заявою про повернення сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування. Проте, відповідачем відмовлено в поверненні вказаного збору.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі та запропоновано відповідачу надати відзив на позов. Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачу, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

12.03.2019 р. відповідач подав письмовий відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову та зазначив, що органи Пенсійного фонду не наділені повноваженнями щодо визначення прав власності громадян на нерухоме майно та звільнення від сплати збору осіб, що придбавають майно вперше, посилаючись на Закон України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» та Постанову Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 року №1798 «Про затвердження Порядку сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій».

Третя особа - Управління ДКСУ в Основ'янському районі м. Харкова через канцелярію суду 18.03.2019 року надав заяву, в якій зазначив, що процедура стягнення коштів боржників, органів місцевого самоврядування та/або державних органів на підставі виконавчих документів здійснюється відповідно до Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 (далі - Порядок). Функції і завдання органів Казначейства щодо виконання рішень про стягнення коштів боржників розпорядників! (бюджетних установ) та одержувачів бюджетних коштів перелічено у п. 4 зазначеного Порядку. У даному пункті не зазначено, що органи Казначейства відшкодовують шкоду, завдану вищезазначеними боржниками, а забезпечують лише виконання виконавчих документів. Управління Державної казначейської служби України в Основ'янському районі м. Харкова просив розглянути справу за відсутності представника управління.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст.229 КАС України.

У зв'язку із перебуванням судді Шляхової О.М. з 14.03.2019 по 25.03.2019 року на лікарняному справа розглядається у перший робочий день судді після виходу.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вивчивши норми матеріального та процесуального права, якими врегульовані спірні правовідносини вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав та мотивів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач- ОСОБА_1 за результатами укладеного договору купівлі - продажу від 12.11.2018 року, придбав об'єкт житлової нерухомості, а саме: квартиру, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 8-11).

При цьому позивачем сплачено збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі - продажу нерухомого майна у розмірі 1% від вартості об'єкта купівлі - продажу, що становила в даному випадку 25000 грн., що підтверджується копією квитанції від 12.11.2018 №0.0. (а.с. 6).

Судом встановлено, що на підставі п.9 ст.1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування», позивач звернувся до відповідача з заявою від 19.11.2018 року про повернення сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування (а.с. 12).

Проте, за результатами розгляду вказаної заяви листом Слобожанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова від 06.12.2018 року № фактично відмовлено в поверненні вказаного збору (а.с. 13). В зазначеному листі повідомлено, що згідно п.9 договору купівлі - продажу квартири, позивачу, під час підписання договору роз'яснено обов'язок сплатити 1% від суми договору до ПФУ згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та підстави для звільнення від сплати.

Не погодившись із відмовою повернути сплачений збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, ОСОБА_1 звернувся із означеним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 67 Конституції України встановлено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку та розмірах, встановлених законом.

Порядок справляння та використання збору на обов'язкове державне пенсійне страхування визначає Закон №400/97-ВР «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування».

У відповідності до пункту 9 статті 1 Закону № 400/97-ВР «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування», платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об'єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.

Питання сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій згідно із Законом № 400/97-ВР «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» врегульовані Порядком сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 року № 1740 (далі - Порядок № 1740).

Згідно з пунктом 15-1 Порядку № 1740, збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Відповідно до пункту 15-3 Порядку №1740, нотаріальне посвідчення або реєстрація на біржі договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Отже, із загального правила про обов'язковість сплати збору при придбанні нерухомого майна законодавцем встановлено винятки для громадян, які придбавають житло і перебувають на черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Водночас, суд зазначає, що нотаріальне посвідчення або реєстрація на біржі договорів купівлі-продажу нерухомого майна можлива за наявності документа про підтвердження сплати такого збору. Жодних винятків для процедури посвідчення або реєстрації таких договорів не передбачено.

Інформація щодо реєстрації нерухомого майна, що перебуває у власності фізичних та юридичних осіб відображена у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Підстави та процедуру надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно визначено Порядком надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 (далі - Порядок).

Пунктом 8 вказаного Порядку передбачено, що інформація з Державного реєстру прав у паперовій формі надається за заявою особи, яка бажає отримати таку інформацію, або уповноваженої нею особи шляхом звернення до суб'єкта державної реєстрації прав, фронт-офісу або нотаріуса.

Згідно з пунктом 4 Порядку інформація з Державного реєстру прав містить актуальні на дату та час її надання відомості про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, наявні в ньому, а також відомості з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, які є архівною складовою частиною Державного реєстру прав, або відомості про відсутність зареєстрованих речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Інформація з Державного реєстру прав за бажанням особи, яка отримує таку інформацію, може містити, крім відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, відомості про виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, обтяження таких прав щодо запитуваного суб'єкта або об'єкта нерухомого майна, а також про внесені зміни до відповідних записів Державного реєстру прав та реєстрів у хронологічному порядку.

Відповідно до статті 3 Закону № 400/97-ВР «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» платники збору, визначені пунктами 6, 7, 9 і 10 статті 1 цього Закону, збір на обов'язкове державне пенсійне страхування сплачують до Державного бюджету України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Ці кошти в установленому порядку зараховуються до державного бюджету і використовуються згідно із законом про Державний бюджет України.

Підпунктом 7 пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України від 13.04.2011 № 460/2011, передбачено, що казначейство України здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, за поданням органів, що контролюють справляння надходжень до бюджету.

Згідно з додатком до постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2011 № 106 «Деякі питання ведення обліку податків і зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів бюджету» контроль за справлянням (стягненням) до бюджету надходжень, що обліковуються за кодом доходів бюджету 24140500 «Збір з операцій придбання (купівлі-продажу) нерухомого майна», покладений на Пенсійний фонд України.

Системний аналіз вказаних норм Закону та Порядку дає підстави стверджувати, що громадяни, які придбавають нерухоме майно вперше, звільнені від сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, тому не є платниками такого збору.

Позивачем долучено до матеріалів справи витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №144912555 від 12.11.2018. Згідно з відомостями у вказаному витягу позивач є власником квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2. Підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу квартири, серія та номер 1497, виданий 12.11.2018 року, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 Підстава внесення запису про право власності: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер №43984245 від 12.11.2018 року (а.с.11).

Таким чином, позивач 12.11.2018 року вперше придбав нерухоме майно (квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2) за договором купівлі-продажу і при його нотаріальному посвідченні безпідставно сплатили збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна в розмірі 1% від його вартості на загальну суму 25000 грн.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про протиправність відмови відповідача в повернені позивачам збору на обов'язкове державне пенсійне страхування в сумі 25000 грн.

Частиною 3 статті 3 Закону № 400/97-ВР «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що платники збору, визначені пунктами 6, 7, 9 і 10 статті 1 цього Закону, сплачують збір на обов'язкове державне пенсійне страхування до Державного бюджету України у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Ці кошти в установленому порядку зараховуються до державного бюджету і використовуються згідно із законом про Державний бюджет України.

Згідно з пункту 5 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Мінфіну від 03.09.2013 №787, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету. Подання подається до органу Казначейства за формою, передбаченою нормативно-правовими актами з питань повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів, або в довільній формі на офіційному бланку установи за підписом керівника установи (його заступника відповідно до компетенції), скріпленим гербовою печаткою (у разі наявності) або печаткою із найменуванням та ідентифікаційним кодом установи, з обов'язковим зазначенням такої інформації: обґрунтування необхідності повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб'єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), сума платежу, що підлягає поверненню, дата та номер документа на переказ, який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету.

У відповідності до пункту 7.2 Порядку ведення органами Пенсійного фонду України обліку надходження сум платежів, затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 27.09.2010 № 21-2, яким установлено, зокрема, механізм здійснення органами Пенсійного фонду України обліку надходження сум збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, суми помилково сплачених платежів зараховуються в рахунок майбутніх платежів або повертаються платникам на підставі заяви.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем таку заяву подано в Слобожанське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова.

Проте, як встановлено судом, відповідачем протиправно відмовлено у задоволенні вказаної заяви.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься у постанові Верховного Суду в складі Касаційного адміністративного суду від 31.01.2018 по справі №819/1667/17 (К/9901/400/17).

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд зазначає, що відповідачем до суду не надано на виконання положень ст. 77 КАС України належні та допустимі докази щодо правомірності відмови позивачу у поверненні помилково сплаченого збору.

Суд зауважує, що доводи відповідача, викладені в листі від 06.12.2018 року №, про те, що відповідач не наділений повноваженнями щодо визначення прав власності громадян на нерухоме майно та звільнення від сплати збору, що придбавають майно вперше, є необґрунтованими, оскільки відповідач не позбавлений можливості подати у встановленому законом порядку запит на отримання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, позовні вимоги про зобов'язання Слобожанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова сформувати та подати до Управління Державної казначейської служби України в Основ'янському районі м.Харкова Харківської області подання про повернення позивачу суми збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 25000,00 грн., є обґрунтованим та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимоги про повернення позивачу комісії банку в розмірі 250,00 грн., сплачені згідно квитанції N 0.0..1 від 12 листопада 2018 року, суд зазначає наступне.

Згідно ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк - юридична особа, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги, відомості про яку внесені до Державного реєстру банків; банківська діяльність - залучення у вклади грошових коштів фізичних і юридичних осіб та розміщення зазначених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик, відкриття і ведення банківських рахунків фізичних та юридичних осіб; клієнт банку - будь-яка фізична чи юридична особа, що користується послугами банку;

Статтею 4 Закону України «Про банки і банківську діяльність» встановлюється, що банківська система України складається з Національного банку України та інших банків, а також філій іноземних банків, що створені і діють на території України відповідно до положень цього Закону та інших законів України. Банк самостійно визначає напрями своєї діяльності і спеціалізацію за видами послуг.

Згідно статті 5 вищевказаного Закону - банки мають право самостійно володіти, користуватися та розпоряджатися майном, що перебуває у їхній власності. Держава не відповідає за зобов'язаннями банків, а банки не відповідають за зобов'язаннями держави, якщо інше не передбачено законом або договором. Національний банк України не відповідає за зобов'язаннями банків, а банки не відповідають за зобов'язаннями Національного банку України, якщо інше не передбачено законом або договором. Органам державної влади і органам місцевого самоврядування забороняється будь-яким чином впливати на керівництво чи працівників банків у ході виконання ними службових обов'язків або втручатись у діяльність банку, за винятком випадків, передбачених законом. Шкода, заподіяна банку внаслідок такого втручання, підлягає відшкодуванню у порядку, визначеному законом.

Статтею 56 Закону України «Про банки і банківську діяльність» зазначено, що клієнт має право доступу до інформації щодо діяльності банку. Банки зобов'язані на вимогу клієнта надати таку інформацію: 1) відомості, які підлягають обов'язковій публікації, про фінансові показники діяльності банку та його економічний стан; 2) перелік керівників банку та його відокремлених підрозділів, а також фізичних та юридичних осіб, які мають істотну участь у банку; 3) перелік послуг, що надаються банком; 4) ціну банківських послуг; 5) іншу інформацію та консультації з питань надання банківських послуг; 6) щодо кількості акцій (паїв) банку, які знаходяться у власності членів виконавчого органу банку, та інформацію в обсязі, визначеному Національним банком України, про осіб, частки яких у статутному капіталі банку перевищують 5 відсотків.

Як вбачається з наданої до суду квитанції N 0.0..1 від 12 листопада 2018 року позивач сплатив комісію у розмірі 250 грн. до ПАТ «Приватбанк» (а.с. 6).

Аналізуючі вищезазначене, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог щодо повернення позивачу комісії банку у розмірі 250 грн. слід відмовити, оскільки комісія банку - це плата за послуги, яку банк бере з клієнта, тарифікація яких доступна для всіх та визначається внутрішньою документацією кожного банку окремо.

Таким чином, позов ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1, АДРЕСА_1) до Слобожанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова, (; вул. Гольдбергівська, буд. 15, м.Харків,61140), третя особа: Управління державної казначейської служби України в Основ'янському районі (61010, м. Харків, Гімназійна наб., б. 16, ) про зобов'язання вчинити певні дії - підлягає частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ч. 1, 3 ст. 139 КАС України. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 139 КАС України, суд присуджує позивачу з Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору у розмірі 384,20 грн., що підтверджується квитанцією № 87627 від 13.02.2019 року (а.с. 17).

Керуючись ст.ст. 139, 257,258,262, 246, 255,295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1, АДРЕСА_1) до Слобожанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова, (; вул. Гольдбергівська, буд. 15,м. Харків,61140), третя особа: Управління державної казначейської служби України в Основ'янському районі (61010, м. Харків, Гімназійна наб., б. 16, ) про зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Зобов'язати Слобожанське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова сформувати та подати до Управління Державної казначейської служби України в Основ'янському районі м. Харкова Харківської області подання про повернення мені суми збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 25000,00 грн., сплачену згідно квитанції N0.0..1 від 12 листопада 2018 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Слобожанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова, (; вул. Гольдбергівська, буд. 15, м.Харків,61140) на користь ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1, АДРЕСА_1) судовий збір у сумі 384,20 (триста вісімдесят чотири гривні 20 коп.) грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 26 березня 2019 року.

Суддя Шляхова О.М.