Справа № 120/592/19-а
Суддя: Вільчинський Олександр Ванадійович
Дата ухвалення: 2019-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

27 березня 2019 р. Справа № 120/592/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Вільчинського О.В., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Вінницького приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області

про: визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) з адміністративним позовом до Вінницького приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області (далі - Вінницьке приміське ОУПФУ Вінницької області, відповідач). Відповідно до змісту позовних вимог позивач просить суд визнати протиправними дії Вінницького приміського ОУПФУ Вінницької області, які полягають у відмові в переведенні із пільгової пенсії на пенсію за віком відповідно до положень ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"; зобов'язати відповідача перевести його (позивача) на пенсію за віком відповідно до положень ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням коефіцієнту стажу кратності 1,35 та сплачувати перераховану пенсію з урахуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2013, 2014, 2015 роки, починаючи з 01.03.2017.

Підставою для звернення до суду стали протиправні, на переконання позивача, дії Вінницького приміського ОУПФУ Вінницької області щодо відмови в переведенні позивача із пільгової пенсії за віком за Списком № 2 на загальну пенсію за віком.

Відповідно до вимог пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

За правилами частини 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частини 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Ухвалою від 25.02.2019 відкрито провадження у справі та, зокрема, встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву.

У строк, встановлений судом, відповідач надав на адресу суду відзив (№ 14035 від 14.03.2019 року), у якому заперечує проти задоволення позовних вимог, вважаючи позов таким, що не підлягає задоволенню. Свою позицію відповідач мотивує тим, що пенсія позивачеві призначена відповідно до Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", а тому підлягає перерахунку з 01.10.2017 із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%. Зазначає, що відповідно до Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" з 01.10.2017 проведено перерахунок пенсії позивача згідно з чинним законодавством, дотримано показники застосування середньої заробітної плати та застосування величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1% . Оскільки позивач перебуває на обліку як особа, якій вже призначена пенсія за віком, то відсутні правові підстави для застосування величини оцінки одного року страхового стажу в розмір 1,35 %. З урахуванням викладено, просив відмовити у задоволенні позову.

20.03.2019 позивач подав відповідь на відзив, яку суд не бере до уваги, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 263 КАС України у такій категорії справи заявами по суті справи є позов та відзив.

Дослідивши матеріали справи, суд установив, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Вінницькому приміському ОУПФУ Вінницької області з 22.10.2008 та отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 згідно з пунктом "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

У жовтні 2017 року, через зміни у законодавстві про пенсійне забезпечення в Україні, позивачу перераховано пенсію з урахуванням норм Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

28.02.2017 року у зв'язку з досягненням пенсійного віку позивач звернувся до управління Пенсійного фонду у Вінницькому районі Вінницької області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Листом від 15.03.2017 № К-15 орган Пенсійного Фонду пояснив, що позивачу було раніше призначено пенсію згідно ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", у виконанні заяви про призначення пенсії за віком згідно ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" відмовив.

Не погодившись з такими діями органу Пенсійного фонду, ОСОБА_1 подав до Вінницького районного суду Вінницької області позов з вимогою зобовязати відповідача прийняти заяву до опрацювання та зобовязати управління Пенсійного фонду України в місті Вінниця нарахувати та виплатити пенсію за віком позивачу. Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 18.12.2017 суд визнав протиправним дії Вінницького приміського обєднаного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області та зобовязав повторно розглянути заяву.

Листом від 19.02.2018 №К-30 Вінницьке приміське ОУПФУ Вінницької області повідомило позивача, що заяву від 28.02.2017 щодо виконання рішення суду по справі №128/1398/17 від 18.12.2017 було переглянуто. Зазначено, що розгляд такої заяви не має законних підстав, оскільки позивач вже отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2.

21.01.2019 представник позивача адвокат ОСОБА_2 звернувся до Вінницького приміського ОУПФУ Вінницької області з заявою щодо причин відмови в переведенні ОСОБА_1 із пільгової пенсії за віком за Списком № 2 на загальну пенсію за віком. На вказане звернення відповідач листом від 28.01.2019 №158/06-30/02 повідомив, що ОСОБА_1 призначена пенсія за віком за Списком № 2 відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 22.10.2008. Зазначено, зокрема, що з 01.10.2017 відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії" № 2148-VIII від 03.10.2017 проведено автоматизований перерахунок державних пенсій у зв'язку з осучасненням заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2016 рік (3764 грн.) та зменшенням величини оцінки страхового стажу до 1%, а також розрахунок нового розміру пенсії з використанням нового прожиткового мінімуму для непрацюючих з 01.10.2017 (1452 грн.). Повідомлено, що заробітна плата позивач після проведення осучаснення складає 11055,74 грн. (2,93692 (індивідуальний коефіцієнт заробітної плати)*3764,40 грн.); розрахунок пенсії станом на 01.10.2017: 4569,67 грн. - основний розмір пенсії (11055,74 грн. (заробітна плата) * 0,41333 (прожитковий мінімум для працездатних осіб *6%); загальний розмір пенсії до виплати становить 4644,49 грн. Також Вінницьке приміське ОУПФУ Вінницької області зазначило, що відповідно до рішення Вінницького районного суду від 18.12.2017 у справі № 128/1398/17 було повторно розглянуто заяву від 28.02.2017 та у зв'язку з тим, що з 01.10.2017 позивач отримує пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2013, 2014, 2015 роки, - рішення Вінницького районного суду від 18.12.2017 виконано в повному обсязі; пенсія виплачується згідно з нормами чинного законодавства та за наявними в пенсій справі документами.

Не погодившись з такими діями органу Пенсійного фонду, ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з цим позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із такого.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п."б" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (у редакції, чинній на час призначення позивачу пенсії) (Закон № 1788-XII) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах

Відповідно до преамбули Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (Закон № 1058-IV) цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Зміна умов і норм загальнообов'язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Відповідно до пункту 2 розділу XV Прикінцевих положень Закону № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

За приписами частини першої статті 40 Закону № 1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 01 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 01 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Частиною другою статті 40 Закону № 1058-IV передбачено, що заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.

Отже, у випадку призначення пенсії на підставі Закону № 1058-IV, при обчисленні пенсії враховується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Разом з тим, відповідно до частини першої статті 10 Закону № 1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Приписи частини третьої статті 45 Закону № 1058-IV визначають, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону № 1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV.

Згідно з положеннями ст. 9 Закону № 1058-IV за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Відповідно до положень Закону № 1788-XII, окрім видів пенсій передбачених ст. 9 Закону № 1058-IV, може бути призначена пенсія за вислугу років.

Отже, чинним законодавством передбачено лише чотири види пенсій.

Водночас, як слідує з аналізу наведених норм, переведенням з одного виду пенсії на інший є зміна виду пенсії, що визначені ст. 9 Закону № 1058-IV або положеннями Закону № 1788-XII.

Позивач стверджує, що при зверненні із заявою до органу Пенсійного фонду після досягнення пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону № 1058-IV, він набув право не на переведення з одного виду пенсії на інший на підставі статті 45 Закону № 1058-IV, а на нове призначення пенсії за віком на загальних підставах із її новим обчисленням, оскільки за таким призначенням він звернувся вперше.

Вказані доводи суд вважає необґрунтованими з огляду на те, що пенсія за віком на пільгових умовах, призначена позивачеві відповідно до ст. 13 Закону № 1788-XII, є різновидом пенсії за віком, зі зменшенням загального пенсійного віку, що унеможливлює призначення позивачу пенсії за віком повторно у зв'язку з досягненням загального пенсійного віку, передбаченого ст. 26 Закону № 1058-IV.

Аналогічний підхід до застосування вказаних норм права висловлений Верховним Судом у постановах від 20.03.2018 у справі № 336/368/16-а (2-а/336/59/16), від 03.04.2018 року у справі № 753/8128/16-а), від 24.04.2018 у справі № 185/1391/17 (2-а/185/153/17), від 20.02.2019 у справі № 348/777/17.

Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Частиною 6 ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

В силу частини 4-3 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 01.10.2017 перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

При здійсненні перерахунку пенсій відповідно до абзацу першого цього пункту використовується розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений на 01.12.2017 Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік", збільшений на 79 гривень.

Оскільки пенсія призначена позивачеві до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій". Відтак, остання підлягає перерахунку з 01.10.2017 з врахуванням частини 4-3 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %., що й було зроблено відповідачем.

За приписами вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

З урахуванням вимог ст. 139 КАС України сплачений при зверненні до суду судовий збір позивачу не присуджується.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ОСОБА_1 (23219, Вінницька область, Вінницький район, с. Вінницькі Хутори, вул. Набережна, 26-а, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1)

Вінницьке приміське об'єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області (21009, м.Вінниця, вул. Винниченка, 29, )

Суддя Вільчинський Олександр Ванадійович