Справа № 540/165/19
Суддя: Варняк С.О.
Дата ухвалення: 2019-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/165/19

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Варняка С.О.,

при секретарі: Рябчич А.М.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1.

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Яцемирського С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправною та скасування вимоги від 09.11.2018 р. № Ф-1075-17,

встановив:

Звернувшись до суду, позивач в обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що є зареєстрована як фізична особа-підприємець та є інвалідом другої групи.

З 18.03.1992 року позивач отримувала пенсію по інвалідності, з 17.09.2010 року отримувала пенсію у зв'язку з втратою годувальника, а на даний час одержує пенсію за віком.

У вересні 2018 року з Каховського МВ ДВС отримала вимогу від відповідача про сплату боргу (недоїмки) № Ф-1075-17 від 02 лютого 2018 року.

09 листопада 2018 року відповідача було направлено скаргу на зазначену вимогу.

У відповідь на вказану скаргу від відповідача надійшов лист № 3006/ФОП/21-22-50-13 від 12.12.2018 року, з якого вбачається, що на думку відповідача позивач не звільняється від нарахування та сплати ЄСВ до 01.01.2018 року, так як отримувала пенсію по втраті годувальника з 17.09.2010 року, що не відповідає вимогам ч. 4 ст. 4 Закону № 2464.

У листопаді 2018 року знову отримала від відповідача вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 09.11.2018 року № Ф-1075-17 на суму 19257 грн. 74 коп., що складеться із заборгованості сум єдиного внеску.

Вважає, що вимога відповідача про сплату боргу (недоїмки) від 09.11.2018 року № Ф-1075-17 на суму 19 257 грн. 74 коп. є протиправною та підлягає скасуванню в судовому порядку.

Позивач зазначає, що є фізичною особою-підприємцем, інвалідом другої групи з 18.03.1992 року довічно, отримує пенсію, тобто є особою, яка звільняється від сплати єдиного внеску.

Позивач просить суд визнати протиправним та скасувати вимогу Головного Управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній республіці Крим та Севастополі про сплату боргу (недоїмки) від 09 листопада 2018 року № Ф-1075-17 на суму 19257 грн. 74 коп.

Ухвалою суду від 25.01.2019 року відкрито спрощене провадження в адміністративній справі. Призначено судове засідання на 18.02.2019 року.

Ухвалою суду від 15.02.2019 року клопотання представника позивача задоволено та вирішено справу розглядати в режимі відеоконференції.

18.02.2019 року до суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач проти позову заперечує, зазначає, що позивач не підпадає під дію ст. 4 Закону України № 2464-VІ, оскільки звільнення фізичної особи-підприємця від сплати єдиного внеску можливе за наявності двох умов, а саме мати статус пенсіонера за віком або інваліда та отримувати відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. А позивач згідно довідки пенсійного фонду з 17.09.2010 року по теперішній час обліковується як одержувач пенсії по втраті годувальника, з 05.12.1996 є фізичною особою-підприємцем, таким чином позивач є платником ЄСВ.

Враховуючи зазначене, просить в задоволенні позову відмовити.

18.02.2019 року розгляд справи відкладено на 11.03.2019 року.

У судовому засіданні позивач та її представник наполягали на позовних вимогах, просили суд задовольнити позов.

Представник відповідача у судовому засіданні по суті позову заперечував, просив у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши сторони та дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію від 05.12.1996 року перебуває на обліку як фізична особа-підприємець, а з 01.01.2012 року на спрощеній системі оподаткування.

Позивач є фізичною особою-підприємцем, зареєстрована виконавчим комітетом Каховської міської ради Херсонської області 05.12.1996 року № НОМЕР_1 відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця.

Відповідно до свідоцтва платника єдиного податку ставка єдиного податку становить 10 % - І група.

ОСОБА_1 знаходиться на обліку в Каховському відділі обслуговування громадян (сервісному центрі) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області та одержує пенсію по втраті годувальника з 17.09.2010 року, до цього часу з 18.03.1992 року як отримувач пенсії по інвалідності ІІ групи довічно.

Відповідно до витягу з акту огляду у МСЕК № 015173 від 27.02.2003 року ОСОБА_1 повторно встановлена ІІ група інвалідності безтерміново.

02.02.2018 року ГУ ДФС у Херсонській області виставлено вимогу про сплату боргу (недоїмки) Ф-1075-17, відповідно до якої заборгованість зі сплати єдиного внеску становить 18575,30 грн.

09.11.2018 року позивач звернулася до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастполі зі скаргою щодо незаконності винесення вимоги про стягнення заборгованості зі сплати ЄСВ.

09.11.2018 року ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим виставлено вимогу про сплату боргу (недоїмки) Ф-1075-17, відповідно до якої заборгованість зі сплати єдиного внеску становить 19257,74 грн.

Відповідно до листа Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 12.12.2018 року № 3006/ФОП/21-22-50-13 «Про розгляд скарги» ОСОБА_1 повідомлено, що вона не звільняєтеся від нарахування та сплати єдиного соціального внеску до 01.01.2018 року, так як отримувала пенсію по втраті годувальника з 17.09.2010р., згідно наданої довідки пенсійного фонду за №676 від 20.09.2018 року, що не відповідає вимогам до частини 4 статті 4 Закону № 2464, якою встановлено, що особи зазначені зокрема у пункті 4 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.

Вирішуючи спір, суд застосовує такі норми права.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначаються Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

За п. 2 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування;

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно з ч. 4 ст. 4 Закону особи, зазначені у пунктах 4 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Як встановлено судом, позивач є фізичною особою-підприємцем, інвалідом другої групи, отримує пенсію, тобто є особою, яка звільняється від сплати за себе єдиного внеску.

Відповідно до п. 3 розділу ІІІ Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 14.04.2015 № 435 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 15.052018 року № 511) ФО - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему, та члени фермерського господарства звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Звіт зазначеними особами не подається.

Аналіз положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування свідчить про те, що фізичні особи-підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування є платниками єдиного внеску, однак такі фізичні особи-підприємці звільняються від його сплати якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.

У таких випадках фізичні особи-підприємці можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Також такі особи не мають обов'язку щодо подання звіту про суми нарахованого єдиного внеску.

Добровільна участь особи, яка виявила бажання бути платником єдиного внеску, передбачає укладення договору на добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Однак жодної інформації про наявність таких договорів матеріали справи не містять та не були надані представником відповідача.

Враховуючи викладене, суд вважає спірну вимогу такою, що не відповідає вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України та підлягає скасуванню.

Суд критично відноситься до доводів відповідача про те, що позивач з 17.09.2010 року отримував пенсію по втраті годувальника а тому не є особою, звільненою від сплати ЄСВ, оскільки вищезазначені документи свідчать про одержання позивачем пенсії по інвалідності з 18.03.1992 року, що відповідає вимогам ч. 4 статті 4 Закону №2464-VІ.

Як свідчать наявні у справі матеріали, позивач у своїй заяві від 09.11.2018 року повідомила контролюючий орган про те, що їй встановлено інвалідність, надавши підтверджуючі документи, та, що вона не може мати заборгованості з єдиного податку.

В даному випадку у суду відсутні підстави для того, щоб ставити під сумнів обставини правомірності отримання ОСОБА_1 пенсії за інвалідністю. Також відповідно до даних наявної у справі копії пенсійного посвідчення серії НОМЕР_2 від 11.10.2004 позивач отримує пенсію довічно. Протилежного суду відповідачем доведено не було.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 243-246, 255, 293, 295 КАС України, суд, -

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати вимогу Головного Управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній республіці Крим та Севастополі про сплату боргу (недоїмки) від 09 листопада 2018 року № Ф-1075-17 на суму 19 257 (дев'ятнадцять тисяч двісті п'ятдесят сім) грн. 74 коп.

Повернути ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп., відповідно до квитанції №0.0..1 від 21.01.2019 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 26 березня 2019 р.

Суддя Варняк С.О.

кат. 111060000