Справа № 420/1660/19
Суддя: Бутенко А. В.
Дата ухвалення: 2019-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1660/19
УХВАЛА
26 березня 2019 року м.Одеса
Суддя Одеського окружного адміністративного суду Бутенко А.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Державного реєстратора Комунального підприємства «Центр державної реєстрації Хлібодарської селищної ради» ОСОБА_2 про визнання протиправними дій та скасування рішення від 08.02.2019 року, -
ВСТАНОВИВ:
З позовом до суду звернувся ОСОБА_1 до Державного реєстратора Комунального підприємства «Центр державної реєстрації Хлібодарської селищної ради» ОСОБА_2 про визнання протиправними дій та скасування рішення від 08.02.2019 року.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви зясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.
Розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1, суд дійшов наступних висновків.
Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 КАС України, адміністративна справа це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України, публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у звязку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобовязує надавати такі послуги виключно субєкта владних повноважень, і спір виник у звязку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є субєктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у звязку із порушенням її прав у такому процесі з боку субєкта владних повноважень або іншої особи.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі Zand v. Austria вказав, що словосполучення встановлений законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття суд, встановлений законом у частині першій статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>. З огляду на це, не вважається судом, встановленим законом орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.
Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори за позовом фізичних осіб, якщо право на таке звернення надане йому законом, і предметом такого позову є перевірка законності актів, рішень органів виконавчої влади, місцевого самоврядування, інших субєктів владних повноважень, які обмежують права та інтереси цієї особи.
Водночас при визначенні предметної юрисдикції справи, суд має виходити із суті права/інтересу, за захистом якого фізична особа звертається до суду, та мети звернення з позовом, оскільки саме такі критерії розмежування належності спору до тієї чи іншої юрисдикції дають змогу найбільш ефективно захистити порушене право позивача, а ніж розмежування юрисдикції виключно на підставі участі у спорі суб'єкта владних повноважень.
При цьому визначальною ознакою приватноправових відносин є наявність майнового чи особистого немайнового інтересу. Оспорювані або невизнані майнові права та інтереси підлягають захисту у спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення такого права або інтересу призвели дії суб'єкта владних повноважень при виконанні ним владних управлінських функцій.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 08 лютого 2019 року у справі № 520/8189/18 заходи забезпечення позову було скасовано.
Внаслідок дій Відповідача, зазначену земельну ділянку було відчужено за договором купівлі-продажу земельної ділянки від 08 лютого 2019 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4.
Проте, суд зазначає, що при розгляді такого спору в межах адміністративного судочинства суд надає оцінку діям субєкта владних повноважень при прийнятті рішення, однак позивач для належного захисту своїх прав фактично вимагає встановлення обставин та надання оцінки правомірності набуття 3-ю особою прав на земельну ділянку.
Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов'язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.
Не є публічно-правовим спір між суб'єктом приватного права - фізичною чи юридичною особою та суб'єктом владних повноважень, у якому управлінські дії суб'єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної чи юридичної особи. У такому випадку - це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб'єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права.
Таким чином, суд дійшов висновку, що спір спрямований на захист майнових прав особи, а суд у порядку адміністративного судочинства позбавлений можливості надавати оцінку правомірності набуття 3-ю особою прав на земельну ділянку.
Схожих висновків дійшла ОСОБА_5 Верховного Суду 05 грудня 2018 року у справі № 804/3091/18.
На підставі викладеного, суд вважає, що спірні правовідносини стосуються захисту майнових прав позивача, отже спір має бути вирішений за правилами цивільного судочинства, тому не віднесений до компетенції адміністративного суду, що унеможливлює розгляд цієї справи за правилами КАС України.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження у справі.
Також, разом з позовом, заявником було надано заяву про забезпечення позову.
Суд зазначає, що заяву про забезпечення позову не може бути розглянуто судом, оскільки суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України
Керуючись п. 1 ч. 1 ст.170, ст. 241-243, ст. 248 КАС України, суд, -
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора Комунального підприємства «Центр державної реєстрації Хлібодарської селищної ради» ОСОБА_2 про визнання протиправними дій та скасування рішення від 08.02.2019 року.
Розяснити позивачу, що справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Копію ухвали надіслати позивачу разом із позовною заявою та доданими до неї матеріалами.
Ухвала суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 256 КАС України та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст. 295 КАС України.

Суддя Бутенко А.В.