Справа № 695/3179/18
Суддя: Середа Л. В.
Дата ухвалення: 2019-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/3179/18

номер провадження 2-а/695/13/19

25 березня 2019 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Середи Л.В.

за участю секретаря Оніщенко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Золотоноша справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора ВБДР в Черкаській області ДПП, старшого лейтенанта поліції Саліна Євгена Геннадійовича на постанову по справі про адміністративне правопорушення від 21.09.2018 року серії ВР №0075693 -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора ВБДР в Черкаській області ДПП, старшого лейтенанта поліції Саліна Є.Г. на постанову по справі про адміністративне правопорушення від 21.09.2018 року серії ВР №0075693.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що постановою серії ВР №0075693 від 21.09.2018 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 140 КУпАП у виді штрафу в сумі 1020.0 грн. за те, що він 21.09.2018 року о 09 год. 55 хв., будучи відповідальною особою за утримання автомобільної дороги "Софіївка-Драбів" Т-2412, порушив норми та правила, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та не вжив своєчасних заходів для забезпечення безпечних умов щодо руху та своєчасного ремонту вибоїн, чим порушив Правила дорожнього руху України.

Позивач наполягає, що він не є суб'єктом відповідальності за такі правопорушення, оскільки утримувачем автомобільних доріг є Служба автомобільних доріг у Черкаській області, а юридична особа, яку він очолює є лише підрядником та надає послуги відповідно до затверджених щомісячних планів-завдань на підставі відповідного договору №1/1-025 від 04.01.2018 року та не може здійснювати будь-які дії поза межами такого договору.

Разом з тим працівник поліції пояснення, на які посилався позивач до уваги не взяв та не дивлячись на те, що ОСОБА_1 категорично заперечував свою вину, відразу склав вказану постанову, якою визнав позивача винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП та наклав стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1020.0 грн.

Таким чином, працівником поліції жодні зауваження позивача до уваги взяті не були, а матеріали справи не містять жодних доказів, які підтверджують вину позивача у вчиненні адміністративного правопорушення. Крім того, на думку позивача, постанова винесена з порушенням прав останнього, адже свою вину він заперечував, а працівником поліції не було надано часу для належної підготовки позивачу доказів та підтвердження своїх доводів, а тому, на підставі вказаного вище позивач просив суд визнати дії працівника поліції незаконними, постанову про адміністративне правопорушення протиправною та скасувати її, а провадження по справі закрити.

Розгляд вказаної справи здійснюється в спрощеному позовному провадженні відповідно до ухвали суду від 07.11.2018 року.

Для розгляду матеріалів справи позивач не з'явився, однак його представник звернувся до суду із заявою відповідно до якої розгляд справи просив проводити у відсутність позивача та його представника, на задоволенні позову наполягав.

Відповідач по справі до суду не з'явився, із заявами про розгляд справи за його відсутності, поясненнями стосовно обставин справи, відзиву на позовну заяву до суду не звертався, доказів на підтвердження правомірності своїх дій суду також не надав, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися у порядку визначеному чинним законодавством, що стверджується поштовим повідомленням про отримання копії позовної заяви з додатками.

З метою недопущення порушення прав позивача на своєчасність розгляду вказаної справи, а також строків розгляду даної категорії справ, які визначені ч. 1 ст. 286 КАС України, суд вважає за можливе здійснювати розгляд даної справи за відсутності сторін, на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 21.09.2018 року серії ВР №075693 позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП.

Нормами ч. 1 ст. 140 КУпАП встановлена відповідальність за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

У частинах першій, другій статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Згідно із ст. 276 Кодексу справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

У справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КУпАП Конституційний суд України в своєму рішенні від 26 травня 2015 року №5-рп/2015 зазначив, що провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи). За загальним правилом фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення уповноваженою посадовою особою протоколу про його вчинення.

Суд зазначав у наведеному Рішенні, що КУпАП визначає систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності (п.2.2 Рішення).

Також Суд у наведеному Рішенні аналізує можливість притягнення особи до відповідальності у так званому скороченому провадженні. При цьому Суд вказує, що скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Тобто, позиція Суду полягає у тому, що навіть у випадку, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, стадія фіксації адміністративного правопорушення та формування матеріалів справи є обов'язковою і має передувати такому розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувану постанову було винесено відповідачем на 5 км + 100 м автодороги "Софіївка-Драбів" без складання адміністративного протоколу, тим більше, що сам позивач обставини справи та свою вину у вчиненні правопорушення не визнав про що безпосередньо зазначив у вказаній постанові.

Більше того, в матеріалах справи, та і в самій постанові відсутні будь-які докази вини позивача у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАп.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта владних повноважень має бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб'єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Окрім того, статтею 268 КУпАП визначені права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Так, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Доказів надання позивачу можливості в повному обсязі скористатись правами, передбаченими ст.268 КУпАП та того, що права при розгляді справи про адміністративне правопорушення були роз'яснені позивачеві під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, відповідачем суду не надано.

Згідно із ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Позивач наполягає, що працівнику поліції він пояснював, що він дійсно є начальником філії Золотоніський райвавтодор, яке в свою чергу є дочірнім підприємством Черкаського облавтодору ПАТ ДАК «Автомобільні дороги України». Згідно з положенняям філії Золотоніський райавтодор, остання не є окремою юридичною особою, нею є дочірнє підприємство Черкаський облавтодор.

Таким чином Золотоніський райавтодор є підрядним підприємством і здійснює експлуатаційне утримання та ремонт мережі автомобільних доріг загального користування на підставі укладених договорів підряду з Службою автомобільних доріг у Черкаській області. Золотоніський райавтодор не є власником будь-якої автомобільної дороги, в тому числі і дороги, вказаної в постанові, а є лише підрядником за відповідними договорами підряду, укладеними з власниками відповідних автомобільних доріг. До того ж утримання доріг здійснюється тільки згідно умов договорів і лише в межах фінансування.

Згідно із ст. 13 Закону України «Про автомобільні дороги» орган державного управління автомобільними дорогами загального користування відповідає за стан автомобільних доріг загального користування згідно до діючих норм та фінансування.

Відповідно до ст.,ст. 8,10 Закону України "Про автомобільні дороги" власником автомобільних доріг загального користування с держава в особі уповноваженого органу Державного управління автомобільними дорогами Державної служби автомобільних доріг України, правонаступником якого с Державне агентство автомобільних доріг України (Укравтодор).

Відповідно до Положення про Державне агентство автомобільних доріг України саме на них покладено відповідальність за стан автомобільних доріг.

Органом, що в даному випадку згідно із ст. 10 Закону України "Про автомобільні дороги" уповноваженим забезпечувати належне утримання автодороги загального користування та нести відповідальність за недоліки в їх утриманні є Служба автомобільних доріг у Черкаській області, який є фактично регіональним підрозділом Державне агентство автомобільних доріг України.

З метою забезпечення покладених обов'язків щодо утримання автомобільних доріг загального користування Службою автомобільних доріг укладаються договори підряду з підприємствами на виконання робіт в тому числі із філією "Золотоніського райавтодору», яким є договір №1/1-02 від 04.01.2018 року.

Суду не надано доказів, які б підтверджували повноваження позивача, як начальника вказаної філії стосовно ремонту та утримання зазначеної в адмінпротоколі автомобільної дороги.

Також відсутні дані, які б свідчили, що Золотоніською філією не виконано завдань замовника з ремонту та утримання даної автомобільної дороги.

Таким чином, позивач, як керівник філії Золотоніський райавтодор є виконавцем обсягів та видів робіт, які надає замовник (Служба автомобільних доріг у Черкаській області) в межах встановленого фінансування та нею виконувалися роботи з забезпечення безпеки руху та вказаній у постанові ділянці дороги у межах виділених фінансових ресурсів.

З урахуванням обставин справи вимоги працівників поліції повинні бути адресовані власникові автомобільних доріг, який визначає обсяг та вид необхідних робіт, та є розпорядником фінансів.

У постанові не вказано якими діями позивача чи бездіяльністю порушено правила, норми і стандарти, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг, та якими доказами встановлено наявність у його діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідачем не надано суду доказів, на підставі яких у визначеному законом порядку він встановив наявність адміністративного правопорушення та винність позивача в його вчиненні.

Отже, працівником поліції при виявлені правопорушення, фіксації правопорушення, формуванні доказової бази (матеріалів справи), розгляду справи про адміністративне правопорушення не дотримано вимог ст.258 КУпАП, оскільки після виявлення факту вчинення правопорушення працівник поліції зобов'язаний зібрати належні та допустимі докази такого правопорушення.

Нормами ч. 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача

Аналізуючи положення наведеної процесуальної норми, виходячи із суті позовних вимог, під час розгляду даної категорії справ відповідачу належить довести правомірність своїх дій та бездіяльності.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб'єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов'язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб'єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб'єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.

Посилання на належні та конкретні докази, які свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення, перелік яких визначено статтею 251 КУпАП, повинні міститися саме в постанові про адміністративне правопорушення.

У разі відсутності у постанові про адміністративне правопорушення посилань на докази вчинення особою адміністративного правопорушення (визначені статтею 251 КУпАП), які у відповідності до статті 252 цього Кодексу повинні бути оцінені відповідним органом (посадовою особою) виключно під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, надання таких доказів в подальшому виключатиме їх належність та допустимість з огляду на факт відсутності посилань на них у самій постанові.

Всупереч даним вимогам, суб'єктом владних повноважень жодного доказу в обґрунтування законності винесеної ним постанови та накладення на позивача штрафу, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 140 КУпАП, не було в наявності та відповідно, не долучено до матеріалів справи.

За таких обставин суд вважає, що факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП, відповідачем не доведений, оскільки будь-яких матеріалів справи та доказів відповідачем не зібрано, атому постанова підлягає скасуванню.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

На підставі викладеного в судовому засіданні встановлено, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень на якого покладено обов'язок щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення, не довів правомірність винесення оскаржуваної постанови в справі про адміністративні правопорушення.

Відповідно до норм ч. 3 ст. 241 КАС України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Згідно з ч. 4 ст. 286 КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до з ч. 1 ст.139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 288 КУпАП, то підстави для стягнення з відповідача судового збору відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст. 2, 5, 6-10, 20 77, 122, 139, 159, 205, 229, 241-246, 255, 268, 286, 295 КАС України, ст.7, 9, 247, 251, 252, 288, 289, 293 КУпАП, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора ВБДР в Черкаській області ДПП, старшого лейтенанта поліції Саліна Євгена Геннадійовича на постанову по справі про адміністративне правопорушення від 21.09.2018 року серії ВР №0075693 - задовольнити повністю.

Визнати постанову інспектора ВБДР в Черкаській області ДПП старшого лейтенанта поліції Саліна Євгена Геннадійовича, серії ВР №075693 від 21.09.2018 року за ч. 1 ст. 140 КУпАП, про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 неправомірною та скасувати її, а провадження по справі - закрити.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення.

Суддя Середа Л.В.