Справа № 160/7991/18
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2019-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 березня 2019 року м. Дніпросправа № 160/7991/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді: Чабаненко С.В.,

суддів: Чумака С.Ю., Юрко І.В.,

за участю секретаря судового засідання Сколишева О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма "Портал І" на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.12.2018 р. в адміністративній справі №160/7991/18 (головуючий суддя першої інстанції Віхрова В.С.) за позовом товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма "Портал І" до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови,-

в с т а н о в и в :

У жовтні 2018 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області Державної служби України з питань праці за №ДН1336/247/АВ/ТД-ФС/585 від 02.10.2018 р. про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами на товариство з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма "Портал І" , у розмірі 223380,00 грн.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.12.2018 р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, неправильне застосування норм права просить скасувати оскаржене рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник зазначає про неправильне застосування судом першої інстанції норм трудового законодавства до цивільно-правових відносин, які існували між ТОВ ВКФ «Портал І» та фізичними особами ОСОБА_1 і ОСОБА_2

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Учасники справи, повідомлені належним чином про дату, час та місце апеляційного розгляду справи в судове засідання не прибули. Від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке обґрунтоване не можливістю прибути в судове засідання у зв'язку з участю представника в інших судових справах.

Відповідно до приписів ч.2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як було встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, у період з 07.09.2018 р. по 10.09.2018 р. інспектором праці Біланинець Іриною Дмитрівною (службове освідчення №247), відповідно до ст.259 Кодексу законів про працю України, ч.3 ст.34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", п.19, 31 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 р. №295, у присутності директора ТОВ ВКФ "Портал І" Дровальова О.В. проведено інспекційне відвідування ТОВ ВКФ "Портал І" () за юридичною адресою:49000, м.Дніпро, просп. Праці, буд.10-А, за результатами якого був складений Акт інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю від 10.09.2018 р. №ДН1336/247/АВ (надалі - Акт інспекційного відвідування).

Згідно вказаного акту під час інспекційного відвідування зафіксовані порушення ч.1 ст.21 КЗпП України, ч.1, ч.3 ст.24 КЗпП України, а саме до роботи було допущено 2 особи (ОСОБА_1, ОСОБА_2.) без укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника чи уповноваженого ним органу, та без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

11.09.2018 р. винесено Припис про усунення виявлених порушень №ДН1336/247/АВ/П, яким позивача зобов'язано у строк до 14.09.2018 р. письмово проінформувати управління з питань праці про усунення порушення, надалі вимог законодавства дотримуватись постійно.

02.10.2018 р. ГУ Держпраці у Дніпропетровській області винесено Постанову про накладення штрафу уповноваженими особами № ДН1336/247/АВ/ТД-ФС/585, якою на ТОВ ВКФ "Портал І" () накладено штраф у розмірі 223380,00 грн., який підлягає сплаті протягом 1 місяця з дня прийняття постанови до Державного бюджету України.

Не погодившись з висновком відповідача щодо допущених ТОВ ВКФ "Портал І" порушень та накладенням штрафу, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність дій та рішень відповідача за результатами інспекційного відвідування та правомірність висновків органу владних повноважень про порушення позивачем норм чинного законодавства про працю.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов'язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 Кодексу законів про працю України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Державна служба України з питань праці є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб (п. 1 затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року №96 Положення про Державну службу України з питань праці (далі - Положення №96)).

Згідно пп. 6 п. 4 вказаного Положення №96 Держпраці відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Пунктом 7 Положення передбачено, що Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

На утворені територіальні органи Держпраці може покладати виконання завдань за міжрегіональним принципом.

На виконання вимог ст. 259 КЗпП України постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 року №295 затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі - Порядок №295), який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об'єкт відвідування).

Пунктом 2 Порядку №295 передбачено, що державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань.

Згідно п. п. 19-21 Порядку №295 за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.

Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об'єкта відвідування або його уповноваженим представником.

Один примірник акта залишається в об'єкта відвідування.

Якщо об'єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід'ємною частиною.

Зауваження можуть бути подані об'єктом відвідування не пізніше трьох робочих днів з дати підписання акта. Письмова вмотивована відповідь на зауваження надається інспектором праці не пізніше ніж через три робочих дні з дати їх надходження.

Вирішуючи питання про обґрунтованість притягнення ТОВ ВКФ "Портал І" до відповідальності, з правомірністю якого погодився суд першої інстанції, судова колегія вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Зі змісту наведеної статті вбачається, що трудовий договір характеризується, зокрема, тим, що працівники не самі організовують роботу і виконують її не на власний ризик та розсуд, а підпорядковуються відповідним посадовим особам, водночас на підприємстві має вестись табель відпрацьованого часу, що є особливістю трудових правовідносин. У трудових договорах також визначається обов'язок працівника щомісячно виконувати відповідні роботи в межах робочого процесу підприємства, а за невиконання обов'язків визначено матеріальну та/чи дисциплінарну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що у випадку, коли фізичні особи не надавали замовнику трудових книжок, вони не входять до штату підприємства, не підлягають правилам внутрішнього трудового розпорядку, облік їхнього робочого часу замовником не здійснюється, заробіток осіб, з якими укладені договори, залежить виключно від кількісних показників виконання договору - кількості виконаних заявок замовника, а відносини між товариством та виконавцем не передбачають заздалегідь встановлених норм виконання робіт, мінімальної плати за договором, то вказані відносини відповідають ознакам договору про надання послуг.

Так, відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне підкреслити, що договори з громадянами на використання їхньої праці можуть укладатися відповідно до трудового або цивільно-правового законодавства, при цьому слід розрізняти особливості цих договорів.

Цивільно-правовий договір - це угода між громадянином і організацією (підприємцем, тощо) на виконання першим певної роботи (а саме: договір підряду, договір доручення тощо), предметом якого є надання певного результату праці, але за цього виду договору не виникають трудові відносини, на які поширюється трудове законодавство.

При цьому, за цивільно-правовим договором, укладеним між власником і громадянином, останній зобов'язується за винагороду виконувати для підприємства (підприємця) індивідуально визначену роботу.

Основною ознакою, що відрізняє договірні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес трудової діяльності, її організація. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату. Виконавець, на відміну від працівника, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик.

За трудовим договором працівника приймають на роботу (посаду), включену до штату підприємства, для виконання певної роботи (певних функцій) за конкретною кваліфікацією, професією, посадою.

Працівникові гарантується заробітна плата, встановлені трудовим законодавством гарантії, пільги, компенсації тощо.

За цивільним договором оплачується не процес праці, а її результати, котрі визначають після закінчення роботи і оформляють актами здавання-приймання виконаних робіт (наданих послуг), на підставі яких провадиться їх оплата. Договором також може бути передбачено попередню або поетапну оплату. У трудовій книжці не робиться запис про виконання роботи за цивільно-правовими договорами.

Отже, за наявності ознак, притаманних саме трудовим відносинам, укладається трудовий договір, за наявності ж ознак, притаманних цивільно-правовим відносинам, слід укладати цивільно-правовий договір.

Так, судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачем в ході провадження своєї підприємницької діяльності було укладено 2 Договори підряду:

-від 01.02.2018 р. з гр. ОСОБА_1;

-від 01.08.2018 р. з гр. ОСОБА_2.

Згідно Договорі підряду від 01.02.2018 р. ТОВ ВКФ "Портал І" (Замовник) в особі директора Дровальова Олексія Володимировича та гр. ОСОБА_1 (Підрядник) уклали договір про таке:

Розділ 1. Предмет договору, п.1.1. Замовник доручає, а Підрядник бере на себе зобов'язання за плату виконати наступні роботи (надати послуги): електротехнічні та електромонтажні роботи, пусконалагоджувальні роботи, електротехнічні випробування та вимірювання електрообладнання в строк з 01.02.2018 р. до 28.02.2018 р. п.1.2.1 Замовник надає Підряднику завдання, у якому вказуються детальні вимоги до виконуваних робіт (наданих послуг).

Розділ 2. Розмір і порядок оплати, п.2.1. За виконану роботу Замовник сплачує Підряднику винагороду з розрахунку 2850,00 грн. в місяць, але не менше 50% від мінімальної заробітної плати.

Розділ 3. Відповідальність сторін. п.3.1. Сторони несуть матеріальну відповідальність за невиконання або неналежне виконання покладених на них зобов'язань згідно з чинним законодавством України.

Розділ 6. Строк дії договору, п.6.1. договір діє з 01.02.2018 р. до 28.02.2018 р.

Згідно Акту приймання - передачі робіт від 28.02.2018 р., ОСОБА_1 (Підрядник) виконав наступний обсяг робіт: електротехнічні та електромонтажні роботи, пусконалагоджувальні роботи, електротехнічні випробування та вимірювання електрообладнання в строк з 01.02.2018 р. до 28.02.2018 р.

Крім того, суд звертає увагу, що Наказом від 28.02.2018 р. №9 ОСОБА_1 прийнятий на посаду інженера з налагодження й випробувань з окладом 3800,00 грн. з 01.03.2018 р.

Згідно умов Договору підряду від 01.08.2018 р. ТОВ ВКФ "Портал І" (Замовник) в особі директора Дровальова О.В. та гр. ОСОБА_2 (Підрядник) уклади договір про таке:

Розділ 1. Предмет договору. п.1.1. Замовник доручає, а Підрядник бере на себе зобов'язання за плату виконати роботи в якості електрослюсаря (надати послуги) в строк з 01.08.2018 р. до 15.08.2018 р. п.1.2.1 Замовник надає Підряднику завдання, у якому вказуються детальні вимоги до виконуваних робіт (наданих послуг).

Розділ 2. Розмір і порядок оплати. п.2.1 За виконану роботу Замовник сплачує Підряднику винагороду з розрахунку 4200,00 грн. в місяць, але не менше 50% від мінімальної заробітної плати.

Розділ 3. Відповідальність сторін. п.3.1. Сторони несуть матеріальну відповідальність за невиконання або неналежне виконання покладених на них зобов'язань згідно з чинним законодавством України.

Розділ 6. Строк дії договору. п.6.1. Договір діє з 01.08.2018 р. до 15.08.2018 р.

Аналіз змісту укладених договорів дає підстави для висновку, що останні перебувають поза межами правового регулювання цивільного законодавства, адже, по-перше, містять фіксований розмір вартості послуг без застереження щодо їх обсягу та змісту, не визначають порядок надання таких послуг, надання таких послуг є систематичним, без урахування їх якості, кількості та кінцевого результату. Предметом укладених договорів позивача з фізичними особами є процес праці, а не її кінцевий результат.

При цьому, як вірно зазначено судом першої інстанції, що згідно із специфікою роботи, послуги з електротехнічних та електромонтажних робіт, пусконалагоджувальних робіт, електротехнічних випробувань та вимірювань електрообладнання, а також послуги електрослюсаря повинні виконувати штатні працівники ТОВ ВКФ "Портал І" за причиною того, що дані роботи мають постійний характер виконання, відсутній певний результат праці та передбачена матеріальна відповідальність.

З урахуванням наведеного, судова колегія приходить до висновку про обґрунтованість твердження суду першої інстанції про те, що правовідносини між ТОВ ВКФ "Портал І" та ОСОБА_1 і ОСОБА_2 мали характер трудових, а не цивільно-правових, у зв'язку з чим вважає за необхідне зазначити таке.

Згідно ч. ч. 1-3 ст. 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров'я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

При укладенні трудового договору громадянин зобов'язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров'я та інші документи.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 року №413 "Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу" передбачено, що повідомлення про прийняття працівника на роботу подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою до територіальних органів Державної фіскальної служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором.

Отже, допуску працівника на роботу обов'язково повинно передувати укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" установлено у 2017 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня - 3723 гривень.

З урахуванням встановлених вище порушень ТОВ ВКФ "Портал І" вимог трудового законодавства судова колегія вважає обґрунтованим накладення на останнє Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області штрафу у розмірі 223380,00 грн. (3723 х 30 х 2), що вірно підкреслив і суд першої інстанції, висновки якого доводами апеляційної скарги не спростовані.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 29.01.2019 року було частково задоволено заяву товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма "Портал I" про забезпечення позову та зупинено стягнення на підставі постанови Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області за № ДН1336/247/АВ/ТД- ФС/585 від 02 жовтня 2018 року про накладення штрафу на товариство з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма "Портал І" у розмірі 223380,00 гривень до набрання законної сили рішення в адміністративній справі № 160/7991/18.

Відповідно до ч.6 ст.157 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо відмови у задоволенні позову заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним судовим рішенням.

Керуючись ст.ст. 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма "Портал І"- залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.12.2018 р. в адміністративній справі №160/7991/18 - залишити без змін.

Скасувати заходи забезпечення позову застосовані ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2019 року.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до Верховного Суду, відповідно до ст.ст. 328 - 329 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак

суддя І.В. Юрко