Справа № 2040/6370/18
Суддя: Лях О.П.
Дата ухвалення: 2019-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2019 р.Справа № 2040/6370/18

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Лях О.П.,

Суддів: Яковенка М.М. , Бегунца А.О. ,

при секретарі судового засідання Жданюк Г.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.10.2018 (повний текст складено 16.10.2018, головуючий суддя І інстанції Бабаєв А.І., м.Харків) по справі № 2040/6370/18 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі ФОП ОСОБА_3А.), звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Харківській області (далі - ГУ ДФС у Харківській області), в якому просив

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 14.05.2018 №, яким збільшено суму грошового зобовязання за платежем військовий збір у загальній сумі 28882,91 грн. (23106,33 грн. - за податковим зобовязанням та 5776,78 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами);

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 14.05.2018 №, яким збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, у загальній сумі 416306,64 грн. (277537,76 грн. - за податковим зобовязанням та 138768,88 грн. - за шрафними (фінансовими) санкціями (штрафами);

- визнати протиправним та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 14.05.2018 № про сплату заборгованості зі сплати єдиного соціального внеску;

- визнати протиправним та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 14.05.2018 № про застосування штрафних санкцій з єдиного соціального внеску у сумі 37844,54 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.10.2018 по справі №2040/6370/18 задоволено адміністративний позов ФОП ОСОБА_3

Не погодившись із даним рішенням суду першої інстанції, ГУ ДФС у Харківській області подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги відповідачем вказано про завищення позивачем витрат, пов'язаних із здійсненням діяльності, відображених у додатку 5 до декларації про майновий стан і доходи за перевіряємий період, та про заниження суми єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу, що є базою для нарахування єдиного внеску з а2015-2017 роки.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просить залишити її без задоволення, наполягаючи на законності та обгрунтованості рішення суду першої інстанції.

Представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні.

Представник позивача заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом апеляційної інстанції, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши і обговоривши доводи апеляційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до наступного.

Як свідчать матеріали справи, ГУ ДФС у Харківській області було проведено документальну планову виїзну перевірку самозайнятої особи - фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 року по 31.12.2017 року та правильності нарахування та обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 року по 31.12.2017 року.

За результатами проведеної перевірки складено акт №1451/20-40-13-15-07/НОМЕР_1 від 17.04.2018, яким встановлено порушення позивачем податкового

На підставі висновків проведеної перевірки ГУ ДФС у Харківській області було винесено:

- податкове повідомлення-рішення від 14.05.2018 № НОМЕР_2, яким збільшено суму грошового зобовязання за платежем військовий збір у загальній сумі 28882,91 грн., в тому числі: 23106,33 грн. - за податковим зобовязанням та 5776,78 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами);

- податкове повідомлення-рішення від 14.05.2018 № НОМЕР_3, яким збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, у загальній сумі 416306,64 грн., в тому числі: 277537,76 грн. - за податковим зобовязанням та 138768,88 грн. - за шрафними (фінансовими) санкціями (штрафами);

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 14.05.2018 № про сплату заборгованості зі сплати єдиного соціального внеску;

- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 14.05.2018 № про застосування штрафних санкцій з єдиного соціального внеску у сумі 37844,54 грн.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що витрати позивача, повязані з придбання паперу, картону і бітуму, були підтверджені належними первинними документами, а винесені контролюючим органом податкові повідомлення-рішення, вимога про сплату боргу (недоїмки) та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску винесені всупереч приписів чинного законодавства.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з огляду на наступне.

Відповідно до ст.308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Матеріали справи свідчать, що проведеною податковим органом перевіркою встановлено наступні порушення чинного законодавства, вчинені ФОП ОСОБА_3:

- п.177.4. ст.177 Податкового кодексу України (далі - ПКУ), що призвело до завищення витрат на 1540421,26 грн., в т.ч. за 2015 рік на 350956,28 грн., за 2016 рік на 705119,53 грн., за 2017 рік на 48434,45 грн.;

- п.177.2 ст.177 ПКУ, чим занижено суму чистого оподатковуваного доходу за перевіряємий період у розмірі 1540421,26 грн., в т.ч. за 2015 рік на 350956,28 грн,, за 2016 рік на 705119,53 грн., за 2017 рік на 48434,45 грн.;

- п.п.177.5.3 п.177.5 ст.177 ПКУ, чим занижено податок на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 277537,76 грн., в т.ч. за 2015 рік на 66862,27 грн., за 2016 рік на 123493,31 грн., за 2017 рік на 87182,18 грн.;

- п.п.1) п.1. ст.4, пп.1) п.2. ст.6, пп.2) п.1, ст.7, ч.5 ст.8 Закону України від 08.07.2010 №2464-VІ Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування та п.п.3 п.5 розділу IV Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449 зі змінами та доповненнями, в частині розрахунку середньомісячної суми чистого доходу для обчислення єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування (далі ЄСВ) за 2015-2017 роки, а саме заниження ЄСВ на загальну суму 214076,47 грн., в т.ч. за 2015 рік на суму 38904,01 грн., за 2016 рік на 86560,95 грн., за 2017 рік на 88611,51 грн.;

- п.1.4 п.16-1 підрозділу 10 Розділу XX Перехідних положень, п.п.168.1.2 п.168.1 ст.168, ст.176 ПКУ, яким передбачено, що податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом, перевіркою донараховано військового збору у сумі 23106,33 грн., в тому числі за 2015 рік в сумі 5264,35 грн., за 2016 рік в сумі 10576,80 грн. за 2017 рік в сумі 7265,18 грн.

За змістом п.1.1 ст.1 Податкового кодексу України (далі ПКУ) Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Згідно із п.177.1 ст.177 ПКУ доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Положеннями п.п.177.2 ст.177 ПКУ передбачено, що обєктом оподаткування с чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською .діяльністю такої .фізичної особи - підприємця.

Згідно із п.п.177.4. ст.177 ПКУ до переліку витрат, безпосередньо повязаних з отриманням доходів, належать: 177.4.1 витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного обєкта витрат; 177.4.2 витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу); обовязкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обовязкове страхування життя або здоровя працівників у випадках, передбачених законодавством; 177.4.3 суми єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; 177.4.4 інші витрати, до складу яких включаються витрати, що повязані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги звязку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, повязані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо повязаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

З набранням законної сили Законом № 1797-VІІІ від 21.12.2016 Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні згідно із п.п.177.4.5. ст.177 ПКУ не включаються до складу витрат підприємця: витрати, не повязані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем; витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації; витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею;документально не підтверджені витрати..

Відповідно до ст.161 підрозділу 10 розділу XX Інші перехідні положення ПКУ тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Ставка збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу. Платники збору зобов'язані забезпечувати виконання податкових зобов'язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

За змістом ч.2 ст.9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

З аналізу змісту вказаних норм слідує, що право платника податків на включення сум до витрат обумовлено фактичним здійсненням відповідних господарських операцій, які безпосередньо повязані із господарською діяльністю такого платника податків та підтверджені відповідними первинними документами.

Так, відповідно до п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Таким чином, при складанні податкової звітності з метою правильного відображення господарської операції повинні враховуватись відповідні документи первинного обліку.

В свою чергу, приписами Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 р. №996-XIV (далі - Закон №996) визначено правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні.

Положеннями даного Закону встановлено, окрім іншого, визначення первинного документа та вимоги, які ставляться при його складанні.

При цьому, відповідно до ч.1 ст.9 Закону №996 підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Контролюючим органом за наслідками перевірки зроблено висновок про порушення ФОП ОСОБА_3 вимог податкового законодавства на підставі власного аналізу обгрунтованості списання (віднесення) позивачем витрат, що утворюють основу для виготовлення продукції (зокрема, руберойд) позивачем.

Так, у перевіряємому періоді ФОП ОСОБА_4 здійснював виробництво неметалевих мінеральних виробів, а саме, руберойд.

Як свідчать матеріали справи, з метою виготовлення руберойду ФОП ОСОБА_3 укладено договори купівлі продажу та постачання із різними суб'єктами господарювання, в тому числі із ЧКПФ Олімпія, ТОВ Луцька картонно-паперова фабрика, ТОВ ПОНІНКІВСЬКА КАРТОННО-ПАПЕРОВА ФАБРИКА, ПАТ Роганська картонна фабрика, ТОВ Кронекс-Харків.

Згідно даних договорів на адресу позивача здійснювалась поставка бітуму та картонно-паперової продукції, на підтвердження чого позивачем надано первинні документи (видаткові накладні, податкові накладні, товарно-транспортні накладні, платіжні доручення тощо), які за формою та змістом відповідають вимогам чинного законодавства.

Податковим органом не вказується на недійсність даних документів чи на їх невідповідність вимогам чинного законодавства, лише зазначається на неможливість на підставі наданих до перевірки документів встановити кількість бітуму та картону, використаних для виробництва руберойду, тобто не підтверджено витрати на придбання сировини (картон, бітум, папір) для виготовлення (продажу) продукції або товарів, що реалізуються підприємцем, через не надання підприємцем калькуляцій на виробництво руберойду.

Позивачем як до перевірки, так і до матеріалів справи надано первинні документи, які підтверджують придбання та використання відповідних товарів (бітуму та картону).

Колегія суддів приймає до уваги доводи позивача про те, що окремі несуттєві недоліки заповнення первинної документації по оформленню господарських операцій не можуть свідчити про недійсність таких документів та не впливають на право позивача по формуванню витрат за умови підтвердження реальності проведених операцій та доведення зв'язку із господарською діяльністю, калькуляція собівартості продукції за своїм призначенням не відповідає ознакам первинного документа, оскільки нею не фіксуються будь-які господарські операції, розпорядження або дозвіл на проведення таких операцій.

Виробництво бітумного руберойду марки РКП і РКК здійснюється на обладнанні власного виготовлення з використанням будівельного бітуму марки БНП 40/180, картону марок КТ-140, Б-180, Б-300,КК-0.3, Б-120, який відрізняється за своєю структурою, щільністю і ступенем просочення згідно із замовлення та побажанням замовників з урахуванням призначення продукції.

Враховуючи вказане колегія суддів приймає до уваги доводи позивача про наявну можливість використовувати бітум, папір та картон саме у тій кількості, які є необхідними для виробництва відповідного товару руберойду.

Довідкою Державного підприємства «Харківський регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» від 19.04.2018 №07/72 підтверджено, що реалізовані позивачем марки руберойду не підлягають обовязковій сертифікації в Україні, а тому доводи відповідача з посиланням на Межгосударственний стандарт, в якому вказано якісні показники руберойду марок РКК-400, РКЦ-400, РКК-350, РКП-350, РПП-300, РПЄ-300 не можуть бути прийняті до уваги , з огляду на те, що даний документ не визначено чинним законодавством обов'язковим до виконання .

Руберойд реалізовано за погодженою із замовниками ціною , яка відповідає понесеним витратам при виготовленні продукції, що підтверджується наданими документами як під час перевірки так і наявними у матеріалах справи

Водночас, слід відмітити, що контролюючий орган не позбавлений можливості довести в установленому порядку факт невідповідності задекларованих наслідків господарської операції платника податків у податковому обліку фактичним обставинам.

Відповідачем не було надано до суду інших достатніх, достовірних та беззаперечних доказів вчинення позивачем порушення податкового законодавства.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про обгрунтованість позовних вимог позивача, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов'язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Відповідно до ч.1 ст.316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права є всі підстави для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Враховуючи вищевказане та керуючись ст.ст.2, 241, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.10.2018 по справі № 2040/6370/18 залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.10.2018 по справі № 2040/6370/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 28 березня 2019 року.

.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_5
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_6 ОСОБА_7