Справа № 826/1598/18
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2019-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

20 березня 2019 року № 826/1598/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі

головуючої судді - Добрівської Н.А.,

за участю секретаря судового засідання - Шаповалової К.В.,

та представників сторін:

від позивача - Івахненко І.В.,

від відповідача та третьої особи - Чайки М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрнафта"

до Полтавської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області

третя особа: Головне управління Державної фіскальної служби у Полтавській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» (далі - позивач, ПАТ «Укрнафта») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Полтавської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області (далі - відповідач, Полтавська ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області), третя особа: Головне управління Державної фіскальної служби у Полтавській області (далі - третя особа, ГУ ДФС у Полтавській області) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 21.01.2015, № від 21.01.2015.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення контролюючим органом прийнято безпідставно з огляду на те, що законодавець наділив податковий орган правом застосовувати до платника податку штраф у випадку сплати суми грошового зобов'язання, зазначеної в платіжному дорученні з затримкою, проте не наділив правом застосовувати штраф в разі зарахування коштів, що сплачує платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником. Також позивач наголошує, що у податковому повідомленні-рішенні № від 21.01.2015 вказані дані, які не підтверджені перевіркою.

Відповідач позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити повністю, оскільки податкові повідомлення-рішення прийняті правомірно та у відповідності із вимогами законодавства в результаті виявлених під час перевірки порушень. Представник відповідача вказує на те, що стаття 126 Податкового кодексу України не містить винятків для застосування штрафу за порушення строків сплати узгодженої суми податкового зобов'язання в залежності від того, як платник податків її сплатив - добровільно, чи в порядку пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України.

Ухвалою суду від 07.02.2018 відкрито провадження у адміністративній справі та призначено до розгляду у підготовчому засіданні.

При цьому, 16.03.2018 через канцелярію суду від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій, окрім викладених у прохальній частині позову податкових повідомлень-рішень, позивач просив суд визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення-рішення від 13.03.2015: № на суму 259 644,06 грн; № на суму 1 031 135,98 грн; № на суму 150 501,74 грн; № на суму 64 928,39 грн; № на суму 61 371,89 грн; № на суму 6 545,53 грн.

Ухвалою суду від 19.06.2018 заяву Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» про збільшення позовних вимог від 16.03.2018 повернуто позивачу.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.11.2018 ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.06.2018 - скасовано, а справу за адміністративним позовом ПАТ «Укрнафта» до Полтавської ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою суду від 03.12.2018 роз'єднано, поєднані в одне провадження, позовні вимоги у адміністративній справі №826/1598/18 за позовом ПАТ «Укрнафта» до Полтавської ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області, третя особа: ГУ ДФС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, шляхом виділення у самостійні провадження вимог про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень від 13.03.2015: № на суму 259 644,06 грн; № на суму 1 031 135,98 грн; № на суму 150 501,74 грн; № на суму 64 928,39 грн; № на суму 61 371,89 грн; № на суму 6 545,53 грн. Виділені у самостійне провадження позовні вимоги передано на розподіл відповідно до частини шостої статті 172 Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, предметом дослідження у даній справі є саме правомірність винесених Полтавською ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області податкових повідомлень-рішень від 21.01.2015 за № та №.

19.06.2018 судом постановлена ухвала про закінчення підготовчого провадження і призначено справу до розгляду в судовому засіданні.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити з викладених у позовній заяві та додаткових поясненнях підстав.

Представник відповідача і третьої особи у судовому засіданні позов не визнав і заперечив проти його задоволення.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд справи в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, заслухавши думку представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи і не спростовується сторонами, Полтавською ОДПІ ГУ Міндоходів у Полтавській області проведено документальну невиїзну перевірку ПАТ «Укрнафта» по питанню своєчасності сплати узгоджених податкових зобов'язань по платі за користування надрами для видобування нафти та плати за користування надрами для видобування газу протягом строків, визначених пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України за період липень 2014 року, за результатами якої 05.01.2015 складено акт за №1/1501-00135390.

В ході перевірки встановлено, що в порушення вимог пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України (у редакції, яка діяла на дату перевірки) несвоєчасно сплачені самостійно узгоджені податкові зобов'язання по платі за користування надрами для видобування нафти та платі за користування надрами для видобування газу. Сума погашеної заборгованості із затримкою більше 30 календарних днів - 4 839 039,54 грн.

Не погоджуючись з актом перевірки позивачем були надані заперечення, які контролюючим органом залишені без розгляду.

На підставі акта перевірки відповідачем були прийняті податкові повідомлення-рішення (форма «Ш») від 21.01.2015:

- № , яким за встановлене порушення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання з плати за користування надрами для видобування нафти та на підставі пункту 126.1 статті 126, пункту 263.12 статті 263 та пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України за затримку на 92, 92 і 68 календарних днів сплати суми грошового зобов'язання в розмірі 4470664,30 грн нараховано штраф у розмірі 20% - в сумі 894132,86 грн;

- № , яким за встановлене порушення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання з плати за користування надрами для видобування нафти та на підставі пункту 126.1 статті 126, пункту 263.12 статті 263 та пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України за затримку на 121, 121, 121, 121 календарних днів сплати суми грошового зобов'язання в розмірі 356377,30 грн нараховано штраф у розмірі 20% - в сумі 71275,46 грн.

Вказані податкові повідомлення-рішення отримані платником податків 26.01.2015.

Не погоджуючись з наведеними податковими повідомленнями-рішеннями ПАТ «Укрнафта» звернулась до суду із даним позовом.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи доводи учасників справи, суд бере до уваги наступне.

Позивач зареєстрований в Новосанжарському відділенні Полтавської ОДПІ як платник податків за неосновним місцем обліку.

ПАТ «Укрнафта» були подані до Новосанжарського відділення Полтавської ОДПІ наступні податкові розрахунки:

- з плати за користування надрами для видобування корисних копалин за липень 2014 року № від 12.08.2014 з додатками;

- з плати за користування надрами для видобування корисних копалин за липень 2014 року № від 12.08.2014 з додатками;

- з плати за користування надрами для видобування корисних копалин за липень 2014 року № від 12.08.2014 з додатками.

Вказаними податковими розрахунками задекларовано податкове зобов'язання за звітний період у тому числі: плата за користування надрами для видобування нафти в сумі 4 470 764,27 грн та плата за користування надрами для видобування газу в сумі 368 375,25 грн.

Строк сплати податкового зобов'язання, з урахуванням приписів підпункту 263.12.1 пункту 263.12 статті 263, пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України - є 30.08.2014.

Як вбачається з акта перевірки, контролюючим органом зафіксовано, що погашення заборгованості з плати за користування надрами для видобування корисних копалин за липень 2014 року (по строку сплати 30.08.2014) відбулося наступним чином: з плати за користування надрами для видобування нафти на суму 4 470 664,29 грн - на підставі платіжного доручення №8313 від 01.12.2014; з плати за користування надрами для видобування газу на суму 368 375,25 грн - на підставі платіжного доручення №9041 від 30.12.2014.

У зв'язку з цим контролюючий орган дійшов висновку, що позивач в порушення вимог підпункту 57 пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України несвоєчасно (із затримкою більше 30 календарних днів) сплатив самостійно узгоджені податкові зобов'язання по платі за користування надрами для видобування нафти та по платі за користування надрами для видобування газу.

З матеріалів справи вбачається, платіжному дорученні №8313 від 01.12.2014 на суму 4 692 224,20 грн позивач визначив призначення платежу «плата за спецвикористання надр - нафта за жовтень 2014 р.» та у платіжному дорученні №9041 від 30.12.2014 на суму 667 772,14 грн - «плата за спецвикористання надр - газ природний за листопад 2014 р.».

У зв'язку з наявністю у позивача заборгованості за попередні періоди, сплачені відповідно до наведених платіжних доручень кошти направлені контролюючим органом в рахунок погашення заборгованості минулих періодів.

Наполягаючи на протиправності прийнятих відповідачем податкових повідомлень-рішень позивач звернувся до суду із вимогами про їх скасування.

Оцінюючи встановлені у справі обставини, суд при вирішенні питання щодо правомірності оскаржуваних рішень суб'єкта владних повноважень, виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 67 Податкового кодексу України встановлено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з п. 57.1 статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 57.3 статті 57 Податкового кодексу України встановлено, що у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1- 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Пунктом 87.9 статті 87 Податкового кодексу України встановлено, що у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Відповідно до п. 131.2 ст. 131 Податкового кодексу України при погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник податків, у першу чергу зараховуються в рахунок податкового зобов'язання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник податків, в наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, в останню чергу зараховуються в рахунок пені.

Таким чином, податковим законодавством встановлено обов'язок контролюючого органу здійснювати зарахування коштів, що сплачує платник податків, в першу чергу в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Пунктом 1 статті 126 Податкового кодексу України встановлено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Нормою п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України законодавець чітко встановив черговість спрямування коштів, сплачених платником податків, у разі наявності податкового боргу.

Отже, у випадку перенаправлення контролюючим органом коштів на оплату поточних податкових зобов'язань у рахунок погашення податкового боргу, що виник раніше, у такого платника податків виникає недоїмка за податковими зобов'язаннями за поточні податкові періоди, яка погашається у порядку, визначеному п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України, та у випадку несвоєчасного погашення якої, податковий орган нараховує штраф у розмірах, установлених ст. 126 Податкового кодексу України у залежності від терміну затримки.

При цьому, санкція норми ст. 126 Податкового кодексу України передбачає застосування до платника податків штрафу у випадку несплати ним узгодженої суми грошового зобов'язання безвідносно до підстав її виникнення. Будь-яких винятків до випадків застосування контролюючим органом норм п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України ст. 126 цього Кодексу не містить.

Аналогічну позицію щодо застосування положень ст. 87 та ст. 126 ПК України викладено в постановах Верховного Суду від 13.02.2018 у справі № 808/2290/17, від 11.09.2018 у справі № 813/3722/17, від 05.06.2018 у справі № 821/1750/17.

У зв'язку з наведеним, суд дійшов висновку про правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень відповідача.

Також суд зазначає, що доводи позивача щодо того, що у податковому повідомленні-рішенні від 21.01.2015 за № вказані дані, які не підтверджені перевіркою, є безпідставними, оскільки вказана сума в акті перевірки визначена частинами у відповідності до платіжних доручень.

З огляду на зазначене суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Оскільки, за наслідками розгляду справи по суті суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивача про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії, в силу положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, понесені позивачем судові витрати стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень не підлягають.

Керуючись ст.ст.2, 5-11, 19, 73-77, 79, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили у порядку, встановленому в ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено протягом 30 днів з моменту складення повного тексту до суду апеляційної інстанції в порядку, визначеному ст.ст.293, 296, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини першої Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції згідно з Законом України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Суддя: Н.А. Добрівська