Справа № 0440/5394/18
Суддя: Кадникова Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2018 року Справа № 0440/5394/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кадникової Г.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ФГ Підгірне до Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та стягнення грошових коштів,
Товариство з обмеженою відповідальністю ФГ Підгірне (далі ТОВ ФГ Підгірне, позивач) звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо порушення строків митного оформлення за електронною митною декларацією UA110150/2018/209161 від 19.04.2018р. та стягнення з Державного бюджету України (через Головне управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області) на користь позивача грошові кошти у розмірі 16 404грн.26коп. на відшкодування шкоди, завданої внаслідок неправомірних дій Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби України (далі Дніпропетровська митниця ДФС, відповідач).
В обґрунтування вимог позивачем зазначено, що відповідачем порушено строк митного оформлення електронної митної декларації визначений ч.1 ст.255 Митного кодексу України.
Ухвалою суду від 20.07.2018р. позовну заяву залишено без руху на підставі ст.169 КАС України, зі встановленням строку для усунення виявлених недоліків.
Позивачем усунуті виявлені недоліки позовної заяви шляхом надання відповідних документів.
Ухвалою суду від 25.04.2018р. позовну заяву прийнято до розгляду та відповідно приписів ст.12 КАС України ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.
Відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву, за змістом якого проти задоволення позовних вимог заперечує, зазначивши, що з метою перевірки правильності класифікації товару, посадовою особою відповідача відправлено повідомлення декларанту з вимогою надання додаткових документів. У відповідь на повідомлення посадової особи, до митної декларації декларантом приєднано лист від 19.04.2018р. №19/040/18 з повідомленням про неможливість надання додаткових документів. Відповідач посилається на дотримання строку визначеного п.6 та п.7 розділу ІІІ Порядку роботи відділу митних платежів, підрозділу митного органу та митного поста при вирішені питань класифікації товарів, що переміщуються через митний кордон України.
08.10.2018р. позивачем подано відповідь на відзив, обґрунтування якої аналогічні з викладеними у позовній заяві.
Дослідивши подані сторонами документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, при розгляді справи суд виходить з наступного.
19.04.2018р. позивачу направлено повідомлення:
- о 17год.58хв. щодо витребування оригіналів документів, зазначених у митній декларації, або засвідчених в установленому порядку їх копій, якщо законодавством не передбачено подання оригіналів, або засвідчені в установленому порядку їх копії зазначені у гр. 44 ЕМД.
- о 18год.05хв., зокрема, щодо надання додаткових документів чи відомостей для підтвердження задекларованого коду товарів згідно з УКТЗЕД, а саме: митної декларації країни відправлення з відомостями про код товару; розгорнутої інформації про призначення, будову товару, паспорт товару, витяг з каталогу.
У відповідь на повідомлення позивач листом №19/040/18 від 19.04.2018р. повідомив, що разом з поданням товару до митного оформлення в гр.44 занесено технічну документацію та фотографії обладнання, що переміщується. Також, графа 31 митної декларації цілком та повністю дає розуміння щодо призначення та побудови товару, митної декларації країни відправлення в наявності немає. Код товару вказано в інвойсу, що супроводжує вантаж. Оскільки митного органу надано повний пакет документів для підтвердження задекларованого коду товару: додаткових документів надати немає можливості.
20.04.2018р. о 18год.01хв. позивачу направлено повідомлення про необхідність надання додаткових документів чи відомостей для підтвердження задекларованого коду товарів згідно з УКТЗЕД, зокрема, достовірної інформації від виробника/експортера щодо наявності чи відсутності відбору потужності від двигуна трактора на вакуумну машину для збирання трави, відомості щодо технічного принципу роботи машини для збирання трави відмову від подання додаткових документів або про бажання надати додаткові документи.
Вважаючи що відповідачем порушено строк митного оформлення митної декларації, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів з відповідним адміністративним позовом.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Пунктами 23, 24 частини 1 статті 4 Митного кодексу України встановлено, що митне оформлення це виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
Митний контроль це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.
Відповідно до ч.1 ст.248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Одночасно з митною декларацією у випадках, передбачених митним кодексом України, виходячи з ч.1 ст.53 Митного кодексу України, декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Водночас, суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.255 Митного кодексу України митне оформлення завершується протягом чотирьох робочих годин з моменту пред'явлення органу доходів і зборів товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що підлягають митному оформленню (якщо згідно з цим Кодексом товари, транспортні засоби комерційного призначення підлягають пред'явленню), подання митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та всіх необхідних документів і відомостей, передбачених статтями 257 і 335 цього Кодексу.
Як визначає п.6 ч.2 ст.255 Митного кодексу України строк, зазначений у частині першій цієї статті, може бути перевищений на час виконання відповідних формальностей виключно у разі подання додаткових документів відповідно до частини третьої статті 53 цього Кодексу в межах передбаченого нею строку, перебіг якого припиняється з моменту отримання митницею (митним постом) таких документів чи письмової відмови декларанта або уповноваженої ним особи у їх наданні.
Відповідно до ч.3 ст.53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобовязані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи, зокрема, каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Проаналізувавши матеріали справи, оцінивши докази, наявні у справі у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що декларація подавалася у електронній формі представником декларанта.
Відповідно до вимог ч.3 ст.53 Митного кодексу України, Дніпропетровська митниця ДФС скерувала декларантові 19.04.2018р. 18год.05хв., для підтвердження задекларованого коду товарів повідомлення про витребування в позивача митної декларації країни відправлення з відомостями про код товару, розгорнутої інформації про призначення, будови товару, паспорту товару, витягу з каталогу.
Законодавством встановлено, що строк подання додаткових документів не повинен перевищувати 10 календарних днів (ч.3 ст.53 Митного кодексу України).
Позивач листом від 19.04.2018р. №19/040/18 повідомив про неможливість надання додаткових документів.
Відповідно до п.6 розділу ІІІ «Порядку Порядку роботи відділу митних платежів, підрозділу митного органу та митного поста при вирішені питань класифікації товарів, що переміщуються через митний кордон України» (далі Порядок) у разі відмови у наданні декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів чи відомостей посадовою особою митного органу здійснюються митні формальності за наявними документами та відомостями з використанням довідкової інформації. При проведенні цих митних формальностей або підтверджується код товару, або надається відмова в митному оформленні та за наявності достатньої інформації виноситься Рішення.
Пунктом 7 розділу ІІІ Порядку встановлено, що строк надання додаткових документів чи відомостей не повинен перевищувати 10 календарних днів.
Таким чином, оскільки для підтвердження задекларованого коду товарів відповідачем було витребувано додаткові документи, які згідно законодавства надаються протягом 10 календарних днів, суд доходить висновку, що позивачем не доведено ознак бездіяльності відповідача.
Згідно зі ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.
З урахуванням принципу змагальності, диспозитивності та офіційного зясування всіх обставин у справі (ст.9 КАС України), положення Кодексу адміністративного судочинства України передбачають не лише обовязок субєкта владних повноважень (відповідача у справі) щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч.2 ст.77 КАС України), але й обовязок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч.1 ст.77 КАС України).
Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
З огляду на вищевикладене, відповідачем доведено правомірність своїх дій та прийнятого рішення, у звязку з чим, у задоволенні позову належить відмовити повністю.
Оскільки в задоволенні адміністративного позову відмовлено, суд не вирішує питання про понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору.
Керуючись ст.ст.139, 241-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю ФГ Підгірне до Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та стягнення грошових коштів відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Г. В.Кадникова