Справа № 300/251/19
Суддя: Панікар І.В.
Дата ухвалення: 2019-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без розгляду
"26" березня 2019 р. справа № 300/251/19
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
судді Панікара І.В.,
за участю секретаря судового засідання: Подольської Т.М.,
представника відповідача: ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Акціонерного товариства "БРОКБІЗНЕСБАНК" до Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання до вчинення дій, -
В С Т А Н О В И В:
04.02.2019 року Акціонерне товариство "БРОКБІЗНЕСБАНК", в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "БРОКБІЗНЕСБАНК", звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання до вчинення дій.
Позовні вимоги мотивовано тим, що на підставі Постанови Правління АТ "Брокбізнесбанк" № 08-16/4 від 16.08.2012 року Івано-Франківська філія та її відділення пройшла реорганізацію та 09.11.2012 року переведена на єдиний баланс юридичної особи АТ "Брокбізнесбанк". Позивач зазначає, що загальна сума заборгованості, що обліковується у нього за відповідачем станом на 01.11.2018 року становить 10 697 гривень, оскільки вказана сума складається з сум авансових внесків з податку на прибуток, що були перераховані філією згідно платіжних доручень: № 102 від 17.01.2013 року в сумі 4010 гривень; № 102 від 15.02.2013 року в сумі 4010 гривень; № 378 від 28.03.2013 року в сумі 2677 гривень. 16.01.2019 року ПАТ "Брокбізнесбанк" звернувся із заявою за № 111 про підготовку висновку про повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплачених сум, що були сплачені на підставі вищезазначених платіжних доручень.
Предметом позовних вимог слугує визнаня бездіяльності Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області, щодо підготовки та подання Державній казначейській службі висновку про повернення надміру сплаченого авансового внеску з податку на прибуток протиправною та зобов'язання Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області подати до Державної казначейської служби висновок про повернення надміру сплачених сум грошового зобов'язання з податку на прибуток в розмірі 10 697 гривен, що сплачені в якості авансового платежу на прибуток.
18.03.2019 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву. У відзиві відповідач не погоджуючись із заявленими позовними вимогами, вказав на те, що звернення з заявою про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань відбулося поза межами 1095 днів від дня виникнення помилково або надміру сплаченої суми, що суперечить статті 43 та пункту 102.5 статті 102 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року. Просить в задоволенні позову відмовити.
26.03.2019 року від представника позивача на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.
Представником відповідача в судовому засіданні ініційовано питання щодо можливості залишення позовної заяви без розгляду, в зв'язку з недотриманням позивачем строку звернення до суду.
Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши думку представника відповідача, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 1 та 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції до 15.12.2017) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Із зазначеними приписами Кодексу адміністративного судочинства України кореспондуються приписи статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції на час розгляду розгляду справи в суді.
Так, відповідно до частини 1 та 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 14.06.2018) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Виходячи зі змісту наведених норм, початок перебігу строку звернення до адміністративного суду пов'язується з днем, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому "повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов'язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.
Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.
Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.
Адміністративний позов до Івано-Франківського окружного адміністративного суду Акціонерним товариством "Брокбізнесбанк" подано 04.02.2019 року.
Відповідно до пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.
Згідно пункту 102.5 статті 102 Податкового кодексу України заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.
Відповідно граничний строк звернення з відповідною заявою до контролюючого органу настав: за платіжним дорученням № 102 від 17.01.2013 року - 18.01.2016 року; за платіжним дорученням № 102 від 15.02.2013 року - 16.02.2016 року; за платіжним дорученням № 378 від 28.03.2013 року - 29.03.2016 року.
Отже, позивачем пропущено строк на звернення до суду, у межах строку давності в 1095 днів, що настає за днем здійснення переплати.
Водночас, позивачем не надано суду доказів на підтвердження факту існування обставин, які слід врахувати як поважні причини пропуску строку на звернення до суду.
Поряд із цим, суд вважає за доцільне наголосити на практиці Європейського суду з прав людини, щодо дотримання строків звернення до суду.
Так, відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
У пункті 45 рішення Європейського суду з прав людини Перез де Рада Каванілес проти Іспанії від 28.10.1998, зазначено про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов'язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.
У пункті 44 рішення Європейського суду з прав людини "Осман проти Сполученого королівства" від 28.10.1998 та пункті 54 рішення "Круз проти Польщі" від 19.06.2001 зазначено, що реалізуючі пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.
Строк звернення до адміністративного суду це строк, в межах якого особа, яка має право на позов, повинна звернутися до адміністративного суду для захисту своїх прав у публічно правових відносинах або для реалізації владних повноважень.
З огляду на вказане, дотримання строків розгляду адміністративних справ одна з обов'язкових передумов ефективності адміністративних проваджень, оскільки результат правозастосовчої діяльності безпосередньо залежить від часових меж їх реалізації. Будь-який вид адміністративного провадження базується на процесуальних принципах, серед яких оперативність і швидкість, що забезпечується чітко регламентованими строками, закріпленими в законах та підзаконних актах.
Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків.
Показовою в питанні застосування строку позовної давності в контексті статті 6 Конвенції є справа "Gradescolo S.R.L. проти Молдови".
У цій справі Суд послався на прецедентне право щодо дотримання вимог стосовно допустимості застосування процесуального закону, як важливого аспекту права на справедливий судовий розгляд. Роль позовної давності має велике значення під час інтерпритації преамбули конвенції, відповідна частини якої проголошує верховенство закону, що є обов'язком для країн, які підписали Конвенцію.
Дотримання строку звернення є однією з умов реалізації права на позов і тісно пов'язано з реалізацією права на справедливий суд.
Наявність такої умови запобігає зловживанням і погрозам звернення до суду. Її відсутність призводила б до постійного збереження стану невизначеності у правовідносинах.
Відтак, беручи до уваги наведене вище, проаналізувавши усні та письмові доводи сторін, суд дійшов висновку, що позивачем не наведено суду обґрунтованих доводів в підтвердження поважності пропущення строку звернення до суду з адміністративним позовом, а саме існування обставин, які пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду.
Відповідно до частини 3 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.
На підставі статті 124 Конституції України, керуючись частиною 3 статті 123, пунктом 8 частини 1 статті 240, статтями 243, 248, 369 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У Х В А Л И В:
Позовну заяву Акціонерного товариства "БРОКБІЗНЕСБАНК" - залишити без розгляду.
Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання в повному обсязі, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Суддя Панікар І.В.