Справа № 620/4127/18
Суддя: Кашпур О.В.
Дата ухвалення: 2019-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2019 року Чернігів Справа № 620/4127/18

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді - Кашпур О.В.,

за участі секретаря - Андрушко І.М.,

представника позивача - Козоріза С.В.,

представника відповідача - Бисикало Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Державного підприємства "Дослідне господарство "Іванівка" Національної академії аграрних наук України до Головного управління ДФС у Чернігівській області про скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач 18.12.2018 звернувся з позовом до Бахмацької об'єднаної державної податкової інспекції і просив скасувати податкове повідомлення - рішення про стягнення з позивача, визначеної відповідачем суми 2944580,40 грн. податкового зобов'язання, що підлягає сплаті до Державного бюджету України.

Ухвалою суду від 21 грудня 2018 року позовну заяву ДП «Дослідне господарство «Іванівка» Національної академії аграрних наук України було залишено без руху.

У встановлений судом термін позивач усунув недоліки позовної заяви та визначено в якості відповідача Головне управління ДФС у Чернігівській області.

Ухвалою суду від 08.01.2019 у справі відкрито провадження та призначено розгляд в порядку загального позовного провадження. Відповідачу встановлено 15-ти денний термін з моменту отримання ухвали для подачі до суду відзиву на позовну заву.

У встановлений судом термін 25.01.2019 від ГУ ДФС в Чернігівській області до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог ДП «Дослідне господарство «Іванівка» Національної академії аграрних наук України.

29.01.2019 позивач подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить суд:

скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Чернігівській області № 0 від 03.07.2018 про стягнення з позивача визначеної відповідачем суми 2 363 741,79 грн, податкового зобов'язання з податків та зборів , у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті до державного бюджету України;

скасувати податкове повідомлення -рішення № 0 від 03.07.2018 про стягнення з позивача визначеної відповідачем суми недоїмки 204 445,55 грн.., грошового зобов'язання з військового збору;

скасувати податкове повідомлення-рішення № 0 від 03.07.2010 про стягнення з позивача, визначеної відповідачем суми 835 552,52 грн. недоїмки зі сплати єдиного внеску;

скасувати рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску : штраф в сумі 410 964,45грн.;

скасувати рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату; (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску: штраф в сумі 342 022,55 грн. та пені в сумі 599 255,28 грн.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення протиправними та підлягають скасуванню. Позивач наполягає на тому, що податковим органом під час проведення перевірки не встановлено фактів неправильного визначення платником податків бази оподаткування чи сум податку, що підлягають утриманню. Тому, позивач вважає, що має місце необгрунтоване застосування до спірних правовідносин приписів п.п. 54.3.5, п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України, яке фактично призводить до повторного визначення платнику податків податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб. Позивач звертає увагу на те, що відповідно до підпункту 15.1.1 пункту 15.1 статті 15 Подакового кодексу України податковий орган має право самостійно визначати суму податкових зобовязань, наступного за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, а в разі, якщо така декларація була надана пізніше встановленого терміну - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку податковий орган не визначає суму податкових зобов'язань, платник вважається вільним від такого податкового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку. Податкове зобов'язання може бути нараховане, а провадження у справі про стягнення такого податку відкрито без врахування терміну давності виключено у випадках, встановлених підпунктом 15.1.2 .пункту 15.1 статті 15 Закону, якщо не було подано податкову декларацію або судом встановлено скоєння злочину посадовими особами платника податку або підприємцем - платником податків щодо відповідальності по умисному ухиленню від сплати податкового зобов'язання. Позивач наполягає на тому, що ГУ ДФС в Чернігівській області не було дотримано вищевказаних вимог законодавства. Крім того відповідачем не наведено в акті перевірки, на підставі яких первинних документів зроблено висновки про порушення ДП «Дослідне господарство «Іванівка» вимог законодавства про сплату єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Від ГУ ДФС у Чернігівській області надійшов відзив на уточнену позовну заяву, в якій податковий орган наполягає на правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень. ГУ ДФС в Чернігівській області зазначає, що в порушення підпункту 168.1.2 , підпункту 168.1.5 пункту 168.1 статті 168; абзацу "а", абзацу "ґ" пункту 176.2 статті 176 розділу IV Податкового кодексу України підприємством не перераховано до бюджету 2363741,79 грн. утриманого податку на доходи фізичних осіб, в тому числі: за 2014 рік - 78076,69 грн., за 2015 рік -441028,47 грн., за 2016 рік -552215,49 грн., за 2017 рік -1070001,22 грн., за 1 квартал 2018 року. - 222419,92 грн. та за період з 01.04.2015р. по 31.03.2018р. несвоєчасно було перераховано 168492,32 грн. податку, в тому числі з затримкою в термін до 30 календарних днів після місячного строку сплати - 49881,60 грн., в термін більше 30 календарних днів після місячного строку сплати - 118610,72 грн. Щодо сплати військового збору, то відповідач зазначає, що згідно наданих платіжних документів (банківських виписок, платіжних доручень і т.д.) та картки особового рахунку ДП ДГ «ІВАНІВКА» фактично за вказаний період, за який до бюджету перераховано - 75856,46 грн. військового збору, в той час як згідно даних бухгалтерського обліку по дебіту (сплачено) рахунку 6426 « Розрахунки з бюджетом по військовому збору» за період з 01.04.2015р. по 31.03.2018р. обліковується 157323,62 грн. перерахованого військового збору. Щодо сплати єдиного внеску, то відповідач зазначає, що в період з 01.01.2011 року по 31 03.2018 року ДП ДГ «ІВАНІВКА» було порушено частину 5 статті 8, частину 2 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», пункт 4.1. розділу IV Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.09.2013р. №454, що привело до заниження нарахування єдиного внеску, що підлягав сплаті в сумі 835552,52 грн. в тому числі: за 2013 рік-138837,92 грн. ; за 2014 рік -392314,60 грн.; за 2015 рік - 54588,83 грн.; за 2016 рік - 42327,09 грн.; за 2017 рік-143402,22 грн.; за 1 квартал 2018 року-64081,86 грн. Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом № 2464 є недоїмкою та стягується з нарахуванням пені та застосуванням штрафів. Враховуючи вищенаведене, Головне управління ДФС у Чернігівській області вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення, рішення про застосування штрафних санкцій прийняті на підставі та у відповідності до норм чинного законодавства та просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

ДП «Дослідне господарство «Іванівка» було подано до суду відповідь на відзив, в якому позивач наполягає на обґрунтуваннях, наведених в позовній заяві та заперечує проти обґрунтувань ГУ ДФС в Чернігівській області, зазначених у відзиві.

Під час судового засідання представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного:

Встановлено, що працівниками Головного управління ДФС в Чернігівській області було проведено документальну планову виїзної перевірки Державного підприємства «Дослідне господарство «Іванівка» інституту сільського господарства північного сходу Національної академії аграрних наук України з питань дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, військового збору за період з 01.04.2015 по 31.03.2018, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 31.03.2018.

За результатами перевірки ГУ ДФС в Чернігівській області було складено акт від 18.06.2018 № 432/13-10/00729853.

Перевіркою встановлено порушення:

підпункту 168.1.2 , підпункту 168.1.5 пункту 168.1 статті 168; абзацу "а", абзацу «г» пункту 176.2 статті 176 розділу IV Податкового кодексу України підприємством не перераховано до бюджету 2363741,79 грн. утриманого податку на доходи фізичних осіб, в тому числі: за 2014 рік - 78076,69 грн., за 2015 рік -441028,47 грн., за 2016 рік - 552215,49 грн., за 2017 рік-1070001,22 грн., за 1 квартал 2018 року - 222419,92 грн. та за період з 01.04.2015р. по 31.03.2018р. не своєчасно було перераховано 168492,32 грн. податку в тому числі, з затримкою в термін до 30 календарних днів після місячного строку сплати - 49881,60 грн., в термін більше 30 календарних днів після місячного строку сплати - 118610,72 грн;

підпункту 168.1.2 , підпункту 168.1.5 пункту 168.1 статті 168; абзацу "а", абзацу «г» пункту 176.2 статті 176 розділу IV, підпункту 1.4, 1.5, 1.6 пункту 161 розділу XX Податкового кодексу України, а саме не перераховано до бюджету 204445,55 грн., утриманого військового збору, в тому числі: за 2014 рік - 23691,72 грн., за 2015 рік -47207,14 грн., за 2016 рік - 39832,85 грн., за 2017 рік - 76684,67 грн., за 1 квартал 2018 року - 17029,17 грн., та за період з 01.04.2015 по 31.03.2018 не своєчасно перераховано 58002,70 грн., збору в тому числі, з затримкою в термін до 30 календарних днів після місячного строку сплати - 24014,16 грн.;

частини 5 статті 8, частини 2 статті 9 Закону України « Про збір та облік єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», пункт 4.1. розділу IV Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Мінфін України від 09.09.2013р. №454, що привело до заниження нарахування єдиного внеску, що підлягав сплаті в сумі 835552,52 грн. в тому числі: за 2013 рік-138837,92 грн.; за 2014 рік -392314,60 грн.; за 2015 рік - 54588,83 грн.; за 2016 рік - 42327,09 грн.; за 2017 рік - 143402,22 грн.; за 1 квартал 2018 року-64081,86 грн.

На підставі акту перевірки ГУ ДФС в Чернігівській області було винесено:

податкове повідомлення-рішення № 0 від 03.07.2018, яким ДП «Дослідне господарство «Іванівка» збільшено суму грошового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб в сумі 2944580,42 грн.;

податкове повідомлення-рішення № 0 від 03.07.2018, яким ДП «Дослідне господарство «Іванівка» нараховано грошове зобов'язання по військовому збору в сумі 256533,57 грн.;

вимогу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування № Ю-0 від 03.07.2018 в сумі 835552,52 грн.;

рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів та зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № 0 від 03.07.2018, яким до позивача застосовано штрафні санкції в сумі 410964,45 грн;

рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № від 03.07.2018, яким до ДП «Дослідне господарство «Іванівка» застосовано штраф у розмірі 342022,55 грн та нараховано пеню в сумі 599225,28 грн.

Перевіркою зокрема встановлено, що існує розбіжність між даними бухгалтерського обліку підприємства та даними перевірки в розмірі перерахованих коштів до бюджету з податку на доходи фізичних осіб та залишку не перерахованих коштів станом на 01.04.2018 і становить 2065543,83 грн. В бухгалтерському обліку підприємства по дебіту(сплачено) рахунку 6411 «Розрахунки з бюджетом по податку на доходи фізичних осіб» за період з 01.04.2015 по 31.03.2018 обліковується 2294565,62 грн. сплаченого податку.

Згідно наданих платіжних документів (банківських виписок, платіжних доручень і т.д.) та картки особового рахунку ДП ДГ «ІВАНІВКА» фактично за вказаний період, до бюджету перераховано - 229021,79 грн. податку. Перевірячими встановлено , що станом на 01.04.2018 підприємство не перерахувало до бюджету 2390403,79 грн. податку на доходи фізичних осіб.

З приводу військового збору ГУ ДФС в Чернігівській області в акті перевірки зазначено, що згідно наданих платіжних документів (банківських виписок, платіжних доручень і т.д.) та картки особового рахунку ДП ДГ «ІВАНІВКА», фактично за вказаний період, до бюджету перераховано - 75856,46 грн. військового збору, в той час як згідно даних бухгалтерського обліку по дебіту (сплачено) рахунку 6426 « Розрахунки з бюджетом по військовому збору» за період з 01.04.2015 по 31.03.2018 обліковується 157323,62 грн. перерахованого військового збору. Станом на 01.04.2018 позивач не перерахував до бюджету 211235,55 грн. військового збору.

Також в ході перевірки працівниками ГУ ДФС в Чернігівській області встановлено порушення позивачем порядку сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

За період з 01.01.2011 по 31.03.2018 ДП ДГ «ІВАНІВКА» задекларовано загальну суму єдиного внеску, що підлягав сплаті, в сумі 10 446 254,475грн., перевіркою встановлено заниження задекларованих сум єдиного внеску в сумі 835552,52грн., а саме :

в звіті ДП ДГ «ІВАНІВКА» ІСГПС НААН за грудень 2013 року № від 20.01.2014 в рядку 8 таблиці 1, задекларована загальна сума єдиного внеску, що підлягала сплаті - «-146163,27» грн. (від'ємне значення), фактично нарахована сума єдиного внеску за грудень 2013 року становила 138837,92 грн. За даними перевірки (з урахуванням задекларованого від'ємного значення) нарахування за грудень 2013 року становить 285001,19 грн., заниження єдиного внеску , що підлягав сплаті за грудень 2013 року - 138837, 92грн;

в звіті за лютий 2014 року № від 19.03.2014 в рядку 8 таблиці 1 ДП ДГ «ІВАНІВКА» задекларована загальна сума єдиного внеску, що підлягала сплаті - «0» грн. , фактично нарахована сума єдиного внеску за лютий 2014 року становила 133952,97 грн. За даними перевірки заниження єдиного внеску , що підлягав сплаті за лютий 2014 року - 133952,97 грн;

в звіті ДП ДГ «ІВАНІВКА» за квітень 2014 року № від 19.05.2014 в рядку 8 таблиці 1, задекларована загальна сума єдиного внеску, що підлягала сплаті - «0»грн., фактично нарахована сума єдиного внеску за квітень 2014 року становила 173215,59 грн. За даними перевірки заниження єдиного внеску , що підлягав сплаті за квітень 2014 року - 173215,59 грн.;

в звіті за травень 2014 року № від 20.06.2014 в рядку 8 таблиці 1 ДП ДГ «ІВАНІВКА» задекларована загальна сума єдиного внеску, що підлягала сплаті - «0» грн., фактично нарахована сума єдиного внеску за травень 2014 року становила 85146,04 грн. За даними перевірки заниження єдиного внеску , що підлягав сплаті за травень 2014 року - 85146,04 грн.

Вказані обставини встановлені відповідачем згідно кредита оборотно-сальдової відомості по бухгалтерському рахунку 651 «Розрахунки з єдиного соціального внеску», відомостей по заробітній платі.

Надаючи правову оцінку обставинам справи суд зазначає наступне.

Відповідно до пп. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Відповідно до положень пп. 162.1.3 п. 162.1 ст. 162 Податкового кодексу України платниками податку на доходи фізичних осіб є податкові агенти.

Об'єктом оподаткування резидента є, зокрема, загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід (пп. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 164.5 ст. 164 Податкового кодексу України під час нарахування (надання) доходів у будь-якій негрошовій формі базою оподаткування є вартість такого доходу, розрахована за звичайними цінами, правила визначення яких встановлені згідно з цим Кодексом, помножена на коефіцієнт, який обчислюється за такою формулою: К = 100 : (100 - Сп), де К - коефіцієнт; Сп - ставка податку, встановлена для таких доходів на момент їх нарахування.

Згідно із п. 164.6 ст. 164 Податкового кодексу України під час нарахування доходів у формі заробітної плати база оподаткування визначається як нарахована заробітна плата, зменшена на суму єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових внесків до Накопичувального фонду, а у випадках, передбачених законом, - обов'язкових страхових внесків до недержавного пенсійного фонду, які відповідно до закону сплачуються за рахунок заробітної плати працівника, а також на суму податкової соціальної пільги за її наявності.

Відповідно до пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Підпунктом 168.1.2 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України визначено, що податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету..

Згідно із п.п. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України Якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Аналіз наведених вище норм податкового законодавства свідчить про те , що на позивача , як на податкового агента, покладено обов'язок по перерахуванню до бюджету утриманого податку під час виплати доходу (заробітної плати), а якщо оподатковуваний дохід нараховується, але не виплачується платнику податку, то такий податок підлягає сплаті (перерахуванню) у строки, встановлені Податковим кодексом для місячного податкового періоду.

Також зі змісту акту перевірки вбачається, що в ході проведення перевірки відповідачем встановлено порушення позивачем вимог підпункту 168.1.2 пункту 168.1 статті 168; абзацу «а» , абзацу «г» п. 1769.2 ст. 176 розділу IV Податкового кодексу України підприємством не перераховано до бюджету 2363741,79 грн. утриманого податку на доходи фізичних осіб, в тому числі: за 20104 рік - 78076,69 грн., за 2015 рік - 441028,47 грн. , за 2016 рік - 552215,49 грн., за 2017 рік - 1070001,22 грн., за 1 квартал 2018 року - 222419,92 грн.

При цьому суд зазначає, що акт перевірки не містить жодних посилань на обставини, які б свідчили про не нарахування , неутримання та/або несплату (неперерахування) податку позивачем до або під час виплати доходу (заробітної плати) своїм працівникам.

Таким чином, із наведеного аналізу змісту акту перевірки можна дійти висновку про те, що вказаним актом перевірки обставини не нарахування, неутримання та/або несплати ( неперерахування) податку до або під час виплати доходу (заробітної плати) взагалі не досліджувалися, оскільки такі обставини у акті перевірки відсутні, наявні тільки посилання на бухгалтерські проводки позивача.

Крім того приймаючи податкове повідомлення-рішення про визнання суми грошових зобов'язань в розмірі 2363741,79 грн. відповідачем залишено поза увагою норми підпункту 54.3.5 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, відповідно до якого Контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом;

В акті перевірки ГУ ДФС в Чернігівській області не наведено фактів, які свідчать про порушення ДП ДГ «ІВАНІВКА» правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про відсутність у ГУ ДФС в Чернігівській області підстав для направлення позивачу податкового повідомлення-рішення № 0 від 03.07.2018, яким ДП «Дослідне господарство «Іванівка» збільшено суму грошового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб в сумі 2944580,42 грн, через те, що за відсутності заниження або завищення податкових зобов'язань платника податків у податкового органу відсутні правові підстави щодо надсилання податкового повідомлення-рішення.

Враховуючи наведене суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ДП «Дослідне господарство «Іванівка» в частині скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Чернігівській області № 0 від 03.07.2018 підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про скасування податкового повідомлення-рішення № 0 від 03.07.2018 про донарахування позивачу грошового зобов'язання по військовому збору в сумі 204 445,55 грн., то суд вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Визначення об'єкта оподаткування, повнота нарахування, утримання та своєчасність сплати (перерахування) до бюджету військового збору здійснюється у відповідності до пункту 161 підрозділу 10 розділу XX Податкового Кодексу України, зміни до якого щодо впровадження даного виду збору набули чинності з 03.08.2014р.

Податковий агент, який, починаючи з 03.08.2014 р., нараховує й виплачує доходи, зобов'язаний сплатити військовий збір з доходів при їхній виплаті та за їх рахунок.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 Податкового кодексу України (пп. 1.1 п. 161 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України).

Об'єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені статтею 163 Податкового кодексу України (пп. 1.2 п. 161 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України), зокрема загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід, до якого включаються доходи, визначені підпунктами 164.2.1 - 164.2.20 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України, крім зазначених у ст. 165 Податкового кодексу України..

Ставка військового збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.3 пункту 161 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України.

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) військового збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 Податкового кодексу Україну, (підпункт 1.4 пункту 161 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України.).

Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 Податкового кодексу України (підпункт 1.5 пункту 161 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України), тобто податкові агенти.

Платники збору зобов'язані забезпечувати виконання податкових зобов'язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 Податкового кодексу України (підпункт 1.6 пункту 161 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України).

Згідно наданих платіжних документів (банківських виписок, платіжних доручень і т.д.) та картки особового рахунку ДП ДГ «ІВАНІВКА» фактично за вказаний період, до бюджету перераховано - 75856,46грн. військового збору, в той час як згідно даних бухгалтерського обліку по дебіту (сплачено) рахунку 6426 « Розрахунки з бюджетом по військовому збору» за період з 01.04.2015 по 31.03.2018 обліковується 157323,62 грн. перерахованого військового збору

Дана невідповідність спричинила заниження залишків не перерахованого збору (кредитове сальдо по рах. 6426) станом на 01.04.2018р. в розмірі 81467,16 грн. Фактично станом на 01.04.2018р. підприємство не перерахувало до бюджету 211235,55 грн. військового збору.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що ГУ ДФС в Чернігівській області правомірно донараховано ДП ДГ «ІВАНІВКА» грошових зобов'язань по військовому збору, а тому податкове повідомлення-рішення 0 від 03.07.2018 скасуванню не підлягає.

Суд також не вбачає підстав для задоволення позовних вимог ДП ДГ «ІВАНІВКА» про скасування вимоги ГУ ДФС в Чернігівській області № Ю-0 від 03.07.2010 про сплату недоїмки з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 835 552,52 грн., а також рішення про застосування штрафних санкцій № від 03.07.2018 в сумі 410 964,45 грн. та рішення № від 03.07.2018 про з штраф в сумі 342 022,55 грн. та пені в сумі 599 255,28 грн.

Під час проведення перевірки встановлено, що за період з 01.01.2011 по 31.03.2018 ДП ДГ «ІВАНІВКА» задекларовано загальну суму єдиного внеску, що підлягав сплаті в сумі 10 446 254,475 грн., перевіркою встановлено заниження задекларованих сум єдиного внеску в сумі 835552,52 грн., а саме :

в звіті ДП ДГ «ІВАНІВКА» за грудень 2013 року № від 20.01.2014 в рядку 8 таблиці 1, задекларована загальна сума єдиного внеску, що підлягала сплаті - «-146163,27» грн. (від'ємне значення), фактично нарахована сума єдиного внеску за грудень 2013 року становила 138837,92грн. За даними перевірки (з урахуванням задекларованого від'ємного значення) нарахування за грудень 2013 року становить 285001,19 грн., заниження єдиного внеску , що підлягав сплаті за грудень 2013 року - 138837,92грн;

в звіті за лютий 2014 року № від 19.03.2014 в рядку 8 таблиці 1 ДП ДГ «ІВАНІВКА» задекларована загальна сума єдиного внеску, що підлягала сплаті - «0» грн. , фактично нарахована сума єдиного внеску за лютий 2014 року становила 133952,97 грн. За даними перевірки заниження єдиного внеску , що підлягав сплаті за лютий 2014 року - 133952,97 грн;

в звіті ДП ДГ «ІВАНІВКА» за квітень 2014 року № від 19.05.2014 в рядку 8 таблиці 1, задекларована загальна сума єдиного внеску, що підлягала сплаті - «0»грн. , фактично нарахована сума єдиного внеску за квітень 2014року становила 173215,59 грн. За даними перевірки заниження єдиного внеску , що підлягав сплаті за квітень 2014 року - 173215,59 грн.;

в звіті за травень 2014 року № від 20.06.2014 в рядку 8 таблиці 1 ДП ДГ «ІВАНІВКА» задекларована загальна сума єдиного внеску, що підлягала сплаті - «0» грн., фактично нарахована сума єдиного внеску за травень 2014 року становила 85146,04 грн. За даними перевірки заниження єдиного внеску , що підлягав сплаті за травень 2014 року - 85146,04 грн.

Відповідно пункту 4.1. розділу IV Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Мінфіну України від 09.09.2013р. №454, звіт формується на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до Закону нараховується єдиний внесок.

Згідно частини 2 статті 9 Закону України « Про збір та облік єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року №2464-УІ (зі змінами та доповненнями) обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.»

Також з 01.01.2015 по 31.03.2018, згідно поданих звітів до Пенсійного фонду та до податкового органу встановлено відхилення у нарахуванні єдиного внеску на загальну суму 304400,00 грн. в частині додаткової бази нарахування єдиного внеску відповідно частині 5 статті 8 Закону України « Про збір та облік єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року №2464-УІ зі змінами та доповненнями.

Отже в період з 01.01.2011 року по 31 03.2018 року ДП ДГ «ІВАНІВКА» було порушено частину 5 статті 8, частину 2 статті 9 Закону України « Про збір та облік єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», пункт 4.1. розділу IV Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Мінфін України від 09.09.2013р. №454, що привело до заниження нарахування єдиного внеску, що підлягав сплаті в сумі 835552,52 грн. в тому числі : за 2013 рік-138837,92 грн. ; за 2014 рік -392314,60 грн.; за 2015 рік - 54588,83 грн.; за 2016 рік - 42327,09 грн.; за 2017 рік -143402,22 грн.; за 1 квартал 2018 року-64081,86грн.

Також на момент написання акта перевірки встановлено факти несвоєчасної сплати єдиного внеску, нарахованого за березень - грудень 2016 року та січень - червень 2017 року, пізніше 20 числа наступного місяця за звітним.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464 платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до ч. 8 ст. 9 Закону № 2464 платники єдиного внеску, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця. Платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Відповідно до ч. 10 ст. 9 Закону № 2464 днем сплати єдиного внеску вважається:

у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів;

у разі сплати єдиного внеску готівкою - день прийняття до виконання банком або іншою установою - членом платіжної системи документа на переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі.

Згідно ч. 12 ст. 9 Закону № 2464 єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом № 2464 є недоїмкою та стягується з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Згідно п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону № 2464 за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) сум єдиного внеску, накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Одночасно на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу (ч. 10 ст. 25 Закону № 2464).

Нарахування пені, передбаченої цим Законом, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно (ч. 13 ст. 25 Закону № 2464).

Згідно з п.п. 2 п. 2 розділу VII «Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 за № 508/26953 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 28.03.2016 № 393, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 21.04.2016 № 609/28739), за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за формою згідно з додатком 12 до цієї Інструкції. При цьому приймається одне рішення на всю суму сплаченої (погашеної) недоїмки, незалежно від періодів та кількості випадків сплати за вказані періоди. Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів платника.

З огляду на зазначене суд вважає, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади і органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

Відповідно до вимог частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, дійшов висновку про наявність підставі для часткового задоволення позовних вимог ДП ДГ «ІВАНІВКА».

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Загалом, з урахуванням ували суду про повернення позивачу частково суми судового збору від 06.03.2019, документально підтвердженою ДП ДГ «ІВАНІВКА» залишається сума судових витрат в розмірі 44169,00 грн. Позовні вимоги задоволено частково на суму, визначену податковим повідомленням-рішенням № 0 від 03.07.2018 в розмірі 2 944 580,42 грн. Вказана сума пропорційно дорівнює 58% від всієї суми майнових позовних вимог, яка загалом складає 5 046 886,24 грн. Отже на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС в Чернігівській області підлягає стягненню сума судових витрат, що становить 58% від документально підтверджених судових витрат та складає 25 618,02 грн.

Керуючись статтями 139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Чернігівській області № 0 від 03.07.2018.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Чернігівській області 25618 (двадцять п'ять тисяч шістсот вісімнадцять) грн. 02 коп. судових витрат на користь Державного підприємства "Дослідне господарство "Іванівка" Національної академії аграрних наук України.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду. Апеляційна скарга, з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Державне підприємство "Дослідне господарство "Іванівка" Національної академії аграрних наук України - вул. перемоги, с. Іванівка, Борзнянського району, Чернігівської області, 16433, .

Відповідач: Головне управління ДФС у Чернігівській області - вул. Реміснича, 11, м. Чернігів, 14000, .

Повне судове рішення складено 27 березня 2019 року.

Суддя О.В. Кашпур