Справа № 161/1641/19
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2019-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2019 рокуЛьвів№857/2845/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Бруновської Н.В., Затолочного В.С.,

при секретарі судового засідання: Луців І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 Бангладеш МД ОСОБА_3 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 січня 2019 року у справі №161/1641/19 (головуючий суддя Івасюта Л.В., проголошене о 16:03 год. у м. Луцьку) за адміністративним позовом Луцького прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 Бангладеш МД ОСОБА_3 про продовження строку затримання іноземця,-

В С Т А Н О В И В:

Луцький прикордонний загін Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України звернувся в суд з адміністративним позовом громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 Бангладеш МД ОСОБА_3, в якому просить прийняти рішення щодо продовження строку затримання у Волинському пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України с. Журавичі Ківерцівського району Волинської області, громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 Бангладеш, зі слів, МД МЕЙН УДДІН (MD MAIN UDDIN), ІНФОРМАЦІЯ_1, терміном на 6 (шість) місяців, а саме: до 05.08.2019 року.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 січня 2019 року позов задоволено Продовжено строк затримання у Волинському пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України с. Журавичі Ківерцівського району Волинської області, громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 Бангладеш, зі слів, МД МЕЙН УДДІН (MD MAIN UDDIN), ІНФОРМАЦІЯ_1, терміном на 6 (шість) місяців, а саме: до 05.08.2019 року.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідністю висновків обставинам справи, неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, тому підлягає скасуванню. Зокрема доводи апелянта зводяться до того, що позивач не вживав усіх передбачених законодавством заходів щодо ідентифікації іноземця. Зокрема, позивач не звертався з метою отримання документів для депортації відповідача до Почесного Консульства ОСОБА_1 ОСОБА_2 Бангладеш у м. Київ та до Посольства ОСОБА_2 Бангладеш (м. Москва, Росія), яке вказане на сайті МЗС України. Листування з Посольством України у ОСОБА_2 не свідчить про вжиття позивачем усіх передбачених законом заходів щодо ідентифікації МД Мейн ОСОБА_3. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Позивачем поданий відзив на апеляційну скаргу, суть якого зводиться до того, що рішення суду є законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм процесуального права, при повному та всебічному зясуванні судом обставин, що мають значення для справи, доведеністю обставин, що мають значення для справи. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Учасники справи в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату судового засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття в судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що 04.08.2018 року від Прикордонної варти ОСОБА_2 надійшла інформація, про виявлення та затримання двох іноземних громадян ОСОБА_1 ОСОБА_2 Бангладеш, які незаконно перетнули державний кордон, з України в ОСОБА_2, в районі прикордонного знаку № 988 на ділянці відділу прикордонної служби «Рівне» Луцького прикордонного загону.

Крім того, 05.08.2018 року о 17:00 год. в міжнародному пункті пропуску через державний кордон України для автомобільного сполучення «Ягодин» на території Рівненської ОТГ Любомльського району Волинської області, в порядку Угоди про реадмісію було передано польською стороною українській стороні громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 Бангладеш, зі слів, МД МЕЙН УДДІН (MD MAIN UDDIN), ІНФОРМАЦІЯ_1, який був затриманий прикордонною Вартою ОСОБА_2 на території ОСОБА_2 за незаконне перетинання державного кордону України, з України в ОСОБА_2 поза пунктом пропуску на ділянці відділу прикордонної служби «Рівне» в районі прикордонного знаку № 988, спільно з своїм співвітчизником і тим самим вчинив адміністративне правопорушення, яке передбачене ст. 202, ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Як встановлено судом , 05.08.2018 року, на підставі ст. 263 КУпАП, за порушення прикордонного режиму та незаконне перетинання державного кордону було затримано в адміністративному порядку строком до 3-ох діб, громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 Бангладеш, зі слів, спільно з своїм співвітчизником, для встановлення особи та зясування обставин правопорушення, про що повідомлено Начальника Департаменту консульського відділу забезпечення захисту юридичних та фізичних осіб КУ МЗС в Україні (лист № 81/8877 від 06.08.2018 року) з проханням сприяти у встановленні особи.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 Бангладеш, зі слів, МД МЕЙН УДДІН (MD MAIN UDDIN), ІНФОРМАЦІЯ_1, 08.08.2018 року, було затримано до шести місяців з метою ідентифікації з поміщенням у Волинський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України ДМС України, а також винесено рішення про примусове видворення за межі України.

Відповідно до розпорядження Адміністрації Державної прикордонної служби України від 07.11.2018 року №Т/81-9689 вище вказаним громадянином, після неодноразових співбесід, в період з 12.11.2018 року по 17.11.2018 року було відпрацьовано анкету іноземця та проведено дактилоскопіювання відбитків пальців для проведення ідентифікації. В подальшому заповнені документи Адміністрацією державної прикордонної служби було направлено в Департамент консульської служби МЗС України.

28.01.2019 року на адресу Адміністрації Державної прикордонної служби України за № 6137/КВ/078-412-19 від 21.01.2019 року надійшов лист з Посольства України в ОСОБА_2, в якому зазначено, що 03.01.2019 року консульським відділом Посольства України в ОСОБА_2 було надіслано офіційну ноту до Посольства ОСОБА_1 ОСОБА_2 Бангладеш в ОСОБА_2 з метою ідентифікації громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 Бангладеш, зі слів, МД МЕЙН УДДІН .

На час подання адміністративного позову у відповідача відсутній паспортний документ, обовязкова наявність якого визначена в ст. 9 «В'їзд в Україну іноземців та осіб без громадянства та строки їх перебування в Україні» Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці в'їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи.

Суд першої інстанції позов задовольнив з тих підстав, що строк затримання громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 Бангладеш МД ОСОБА_3 необхідно продовжити з метою його ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України відповідно до рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08.08.2018.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України та Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

В силу вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 4 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Відповідно до частини 1 статті 289 Кодексу адміністративного судочинства України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, на підставі заяви поданої органом охорони державного кордону до іноземця або особи без громадянства суд може застосувати такий захід як затримання з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

Частинами 11-13 статті 289 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Про продовження строку затримання не пізніш як за п'ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є: 1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації; 2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Отже, нормами чинного законодавства передбачено, що у випадку відсутності співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації та неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи, строк затримання такої особи може бути продовжено шляхом подачі відповідного адміністративного позову, який подається кожні шість місяців.

Як слідує з матеріалів справи, позивачем вживались заходи з метою ідентифікації відповідача, що підтверджується листуванням з консульськими органами та посольствами, однак відповідна інформація щодо особи відповідача на момент звернення до суду з даним позовом не одержана.

Таким чином, позивачем вживалися заходи для ідентифікації відповідача з метою забезпечення виконання рішення про примусове видворення та з огляду на наявність умов, передбачених частиною 13 статті 289 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд приходить до переконання про наявність належних правових підстав для продовження строку затримання відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Приведені в апеляційні скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування постанови суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись статтями 242, 243, 268, 286, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 Бангладеш МД ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 січня 2019 року у справі №161/1641/19 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_4
судді ОСОБА_5
ОСОБА_6