Справа № 440/53/19
Суддя: Л.О. Єресько
Дата ухвалення: 2019-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2019 року м. ПолтаваСправа № 440/53/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Єресько Л.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Фрідманн Н.А.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Український науково - дослідний інститут протезування, протезобудування та відновлення працездатності про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

03 січня 2019 року ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (надалі - відповідач, Кременчуцьке ОУПФУ Полтавської області), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Український науково - дослідний інститут протезування, протезобудування та відновлення працездатності (надалі - УкрНДІпротезування), де просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо не здійснення виплати позивачу грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню у розмірі 10 місячних пенсій станом на день її призначення, відповідно до норм статті 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування",

- зобов'язати відповідача здійснити виплату вищевказаної допомоги.

Позовні вимоги обґрунтовані незгодою позивача із відмовою Кременчуцького ОУПФУ Полтавської області зарахувати період роботи ОСОБА_1 з 01.08.1982 по 31.10.1986 як такого, що дає право на отримання виплати грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі 10 місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 08.01.2019 позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 440/53/19, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

04.02.2019 через канцелярію суду надійшли письмовий відзив Кременчуцького ОУПФУ Полтавської області на позовну заяву (а.с. 35-36) та копія пенсійної справи позивача. У письмовому відзиві відповідач зазначає, що позивачу у спеціальний стаж не може бути зарахований період роботи з 01.08.1982 по 31.10.1986 на посаді молодшого наукового співробітника у відділенні лікувально-трудової експертизи, оскільки дана посада відсутня у переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою КМ від 04.11.1993 № 909.

У зв'язку із необхідністю витребування додаткових доказів для об'єктивного та всебічного розгляду справи ухвалою від 07.02.2019 суд перейшов до розгляду даної справи у спрощеному провадженні в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін на 27.02.2019 на 11.00 год, а також витребувано додаткові докази від Кременчуцького ОУПФУ Полтавської області та третьої особи - УкрНДІпротезування (а.с. 92-93).

Ухвалами суду від 18.02.2019 та від 19.02.2019 клопотання позивача ОСОБА_1 та представника Кременчуцького ОУПФУ Полтавської області були задоволені, постановлено проводити призначене судове засідання 27.02.2019 в режимі відеоконференції.

Згідно ухвали суду від 27.02.2019 в судовому засіданні оголошено перерву до 21.03.2019 до 10.00 год. у зв'язку із необхідністю повторного витребування документів щодо підтвердження спеціального стажу ОСОБА_1 від УкрНДІпротезування, а також через необхідність викликання учасників справи в судове засідання в приміщення Полтавського окружного адміністративного суду через виникнення технічних проблем (неякісний зв'язок), які перешкоджали належній участі сторін в судовому засіданні, зокрема, надання ними пояснень.

В судовому засіданні позивач вимоги позовної заяви підтримав, просив їх задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні.

УкрНДІпротезування в судове засідання явку уповноваженого представника не забезпечив, направив суду письмові пояснення з витребуваними докази, у яких, крім іншого, просив провести розгляд даної справи без присутності представника третьої особи.

Відповідно до частини 1 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

На підставі даної норми суд ухвалив проводити розгляд за наявними в справі матеріалами та даної явки.

Заслухавши вступні слова позивача та представника відповідача, дослідивши наявні у справі письмові докази, судом встановлено такі обставини.

Рішенням Кременчуцького ОУ ПФУ Полтавської області від 10.09.2018 № 99 призначено ОСОБА_3 пенсію за віком за його заявою від 29.08.2018 виходячи із наявності у останнього страхового стажу 42 роки 9 місяців 29 днів (а.с. 37, 41).

Одночасно із заявою про призначення пенсії за віком позивачем було подано відповідачу заяву про виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій у відповідності до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (а.с. 51).

Оскільки така допомога позивачу не була нарахована та виплачена, то ОСОБА_1 звернувся до відповідача із письмовою заявою від 03.10.2018 з проханням повідомити причину невиплати йому означеної допомоги (а.с. 86).

На дану заяву Кременчуцьким ОУПФУ Полтавської області надано відповідь від 16.10.2018 № 341/Л-14, де повідомлено заявника, що згідно проведеного аналізу наданих ним документів для нарахування грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 період роботи в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах складають 31 рік 8 місяців 17 днів. Період роботи з 01.08.1982 по 31.10.1986 на посаді молодшого наукового працівника у відділенні лікувально-трудової експертизи не може бути зарахованим до стажу, який надає право на отримання грошової допомоги, так як дана посада відсутня в переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою КМ від 04.11.1993 № 909 (а.с. 85).

З даною відповіддю позивач не погодився, у звязку з чим звернувся до суду із даним позовом.

Вирішуючи позовні вимоги суд виходить із такого.

Відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Так, за пунктом «е» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоровя та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років (а з 01 квітня 2018 не менше 27 років).

Перелік закладів і установ освіти, охорони здоровя та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909.

У розділі ІІ «Охорона здоровя» у графі «найменування закладів і установ», зокрема, визначено: лікарняні заклади, лікувально профілактичні заклади особливого типу, лікувально трудові профілакторії, амбулаторно поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної медичної допомоги, заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно курортні заклади, установи з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальні органи Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно епідеміологічні заклади, діагностичні центри; у графі «найменування посад» вказано: лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад).

Даний перелік відповідач вважає вичерпним.

Період стажу, який не визнається відповідачем як спеціальний, що надає позивачу право на означену вище допомогу, з 01.08.1982 по 31.10.1986 на посаді молодшого наукового працівника у відділенні лікувально-трудової експертизи.

Згідно записів трудової книжки ОСОБА_1 (а.с. 44 46) останній працював в УкрНДІпротезування з 01.08.1982 по 22.01.1988, зокрема:

- з 01.08.1982 (наказ від 29.07.82 № 148-к) по 26.04.1985 на посаді молодшого наукового співробітника відділення лікарсько трудової експертизи;

- з 26.04.1985 (наказ від 26.04.85 № 83-к) по 20.09.1985 на посаді молодшого наукового співробітника сектору соціально-трудової реабілітації;

- з 20.09.1985 (наказ від 19.07.85 № 185-а) по 17.06.1986 на посаді молодшого наукового співробітника відділення складного протезування і апаратотерапії;

- з 17.06.1986 (наказ від 24.6.86 № 100) по 01.11.1986 на посаді молодшого наукового співробітника лабораторії клінічних проблем протезування нижніх кінцівок;

- з 01.11.1986 (наказ від 31.10.86 № 178-а) по 01.01.1987 на посаді лікаря ординатора хірургічного відділення № 1;

- з 01.01.1987 (наказ від 01.01.87 № 1) по 22.01.1988 на посаді лікаря хірурга хірургічного відділення № 3.

За змістом довідки УкрНДІпротезування від 10.11.2005 № 91/702 (а.с. 14) у період з 10.03.1983 (наказ від 10.03.83 № 48-к) по 01.04.1986 (наказ від 04.04.1986 № 54-к) ОСОБА_1 працював за сумісництвом на 0,5 ставки посади лікаря ординатора хірургічного відділення № 3.

У цій же довідці УкрНДІпротезування підтверджує, що всі вищеперелічені підрозділи (де працював позивач) відносилися до науково клінічних підрозділів, де робота молодшого наукового співробітника передбачала як проведення наукових досліджень, так і практичне ведення тематичних хворих ортопедотравматологічного профілю у відповідності зі всіма видами лікарської діяльності властивої даному хірургічному відділенню.

Листом від 17.09.2018 № 601/153/532 (а.с. 71) УкрНДІпротезування повідомлено Кременчуцьке ОУПФУ Полтавської області на їх запит, що в умовах роботи даного інституту функціонує клініка, що є науково-лікувальним підрозділом УкрНДІпротезування, створеним з метою виконання наукових і лікувальних завдань інституту з провадженням медичної практики, яка діє на підставі Положення про клініку інституту.

Під час роботи на вищезгаданих посадах ОСОБА_1 здійснював безпосередню курирування пацієнтів відділень клініки (практична клінічна робота, ведення тематичних хворих), приймав участь в операційному лікуванні (а.с. 71).

Стаж на вищеперелічених посадах у період з 01.08.1982 по 31.10.1986 зараховувався ОСОБА_1 як до медичного стажу, так і до науково-педагогічного стажу, що підтверджується відомостями тарифікації співробітників науки УкрНДІпротезування (а.с. 180).

Згідно запису трудової книжки № 16 ОСОБА_1 28.04.1987 присвоєна кваліфікація лікаря травматолога ортопеда другої категорії (а.с. 45).

Відповідно до вимог Положення про порядок проведення атестації лікарів, затвердженого наказом Міністерства охорони здоровя СРСР від 17.12.1981 № 1280 «Про заходи щодо подальшого удосконалення атестації лікарів», яким регулюватися питання атестації лікарів на присвоєння кваліфікаційної категорії у період проходження такої атестації ОСОБА_1, друга кваліфікаційна категорія присвоювалася лікарям зі стажем роботи по даній спеціальності не менше 5 років, які мають відповідну теоретичну та практичну підготовку у своїй спеціалізації, володіють сучасними методами профілактики, діагностики і лікування хворих (п. 11).

Однією з вимог проведення атестації лікарів на присвоєння кваліфікаційної категорії за цим же нормативним актом було складення звіту про роботу лікаря, який атестаційною комісією направлявся на рецензію кваліфікованим спеціалістам з цієї спеціальності, що працюють в інших установах охорони здоровя, висновки яких повинні бути враховані під час атестації (п.10).

Позивачем залучено до матеріалів справи копію звіту про практичну та наукову діяльність лікаря УкрНДІпротезування, який подавався ним атестаційній комісії для проходження атестації, де детально описані виконувані головні лікарські обовязки (а.с. 137-153), зокрема, наведено список проведених операцій лікарем ОСОБА_1 за період з 1984 - 1986 роки: 1) ампутація і реампутація на рівні гомілки кількість самостійних операцій 43, кількість асистувань 64; 2) ампутація і реампутація на рівні стегна кількість самостійних операцій 25, кількість асистувань 57; 3) ампутація і реампутація верхніх кінцівок кількість самостійних операцій 13, кількість асистувань 22; 4) реконструктивно відновлювальні операції на культях стоп - кількість самостійних операцій 2, кількість асистувань 14; 5) реконструктивно відновлювальні операції на стопах - кількість самостійних операцій 42, кількість асистувань 76. Всього самостійних операцій 125, асистувань 233 (а.с. 153).

На даний звіт надано рецензію асистента кафедри ортопедії, травматології Харківського медичного інституту, кандидата медичних наук ОСОБА_4, де відмічено, що ОСОБА_1 працює ортопедом травматологом в УкрНДІ протезування протягом кількох років, володіє сучасними методами обстеження і лікування хворих, самостійно виконує всі основні операції, що проводяться у відділенні інституту. У відділенні курирує 20-25 пацієнтів, чергує відповідальним лікарем по клініці інституту, де госпіталізовано понад 200 пацієнтів та інвалідів ортопедо-травматологічного профілю. Лікар ОСОБА_1 за своїми діловими, науковими та організаторськими якостями відповідає ІІ категорії за спеціальністю ортопедії і травматології (а.с. 154).

Старшим науковим співробітником відділення відновлювальної хірургії УкрНДІпротезування, кандидатом медичних наук ОСОБА_5 також надано рецензію на звіт позивача, за змістом якої констатовано, що ОСОБА_1 працює ортопедом травматологом в УкрНДІпротезування з 1982 року і за сумісництвом працював лікарем у Харьковській травматологічній ВТЕК. За час роботи в інституті лікар ОСОБА_1 опанував сучасні методи обстеження, консервативного та оперативного лікування хворих з дефектами і захворюваннями опорно-рухового апарату. Робота лікаря ОСОБА_1 є багатогранною, так як він свою практичну діяльність суміщає з науковою і суспільною. Постійно веде у відділенні 20-25 пацієнтів ортопедо-травматологічного профілю, самостійно оперує та багато асистує., 3-4 рази на місяць є відповідальним черговим лікарем клініки інституту, де госпіталізовано більш ніж 200 пацієнтів. Лікар ОСОБА_1 за своїми професійними, діловими та організаторськими якостями відповідає ІІ кваліфікаційній категорії за спеціальністю ортопедії і травматології (а.с. 155).

За цими та іншими документами (як то характеристика, видана адміністрацією УкрНДІ протезування для атестації лікаря ортопеда травматолога ІІ категорії (а.с. 156), підтверджуючих документів щодо підвищення кваліфікації лікаря (а.с.157-159) ОСОБА_1 28.04.1987 присвоєно кваліфікацію лікаря травматолога ортопеда другої категорії.

Отже, необхідний 5 річний термін для такої кваліфікації охоплює період, який не визнається Кременчуцьким ОУ ПФУ Полтавської області, а саме з 01.08.1982 по 31.10.1986.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що посада молодшого наукового співробітника у лікувальних відділеннях УкрНДІпротезування, які займав ОСОБА_1 у період з 01.08.1982 по 31.10.1986, суміщала посади лікаря та науковця, що дозволяло йому накопичувати лікарський стаж, проходити атестацію лікарів на присвоєння кваліфікаційної категорії та бути визнаним лікарем фахівцем у професійній спільності.

З аналізу норм Переліку закладів і установ освіти, охорони здоровя та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909, зокрема формулювання переліку посад - лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад), слідує, що відповідачем помилково тлумачить цей перелік як виключний.

За таких обставин, суд погоджується із доводами позивача, що у період з 01.08.1982 по 31.10.1986 він працював у державному лікарняному закладі на посадах, які надають йому право на отримання вищевказаної одноразової грошової допомоги.

Таким чином, ОСОБА_1 має необхідний стаж для призначення та виплати запитуваної ним допомоги, оскільки якщо додати підтверджений відповідачем спеціальний лікарський стаж позивача 31 рік 8 місяців 17 днів та підтверджений судовим розглядом спеціальний стаж за період з 01.08.1982 по 31.10.1986, то в будь якому випадку у підсумку він складає більше 35 років, необхідних для отримання права на виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення, на підставі пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

З огляду на зазначене суд дійшов висновку, що відповідач у даному випадку застосував суто формальний підхід у вирішенні питання права позивача на означену допомогу.

Відповідачем при вирішенні заяви позивача про виплату йому вищевказаної допомоги не враховано всі обставини, які мали бути взяті ним до уваги для обєктивного вирішення ситуації, що призвело до прийняття необґрунтованого рішення.

Управлінням також не доведено, що вони у спірному випадку діяли добросовісно та розсудливо, тобто із щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів.

Наведене є порушенням критеріїв правомірності рішень субєктів владних повноважень, визначених пунктами 3, 5, 6 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Приймаючи до уваги, що відповідачем порушено право позивача на отримання, передбаченої законом допомоги, саме відмовою врахувати період роботи ОСОБА_1 з 01.08.1982 по 31.10.1986 як такого, що дає право на отримання виплати грошової допомоги, з чим позивач фактично і не згоден, то суд вважає за необхідне, згідно частини 2 статті 9 Кодексу, вийти за межі позовних вимог та визнати таку відмову протиправною.

За правовою позицією Конституційного Суду України правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (рішення КСУ від 30 січня 2003 року N 3-рп/2003 та від 02.11.2004 № 15-рп/2004).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

У зв'язку із зазначеним, суд погоджується із обраним позивачем належним способом захисту його порушеного права, та вважає за необхідне зобов'язати Кременчуцьке ОУ ПФУ Полтавської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі 10 місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, м Кременчук, Полтавська область, 39600, рнокпп НОМЕР_1) до Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (вул. Велика набережна, 9,Кременчук,Полтавська область,39630, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Український науково-дослідний інститут протезування, протезобудування та відновлення працездатності (вул. Клочквіська, 339, м. Харків, 61051, ) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною відмову Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області щодо неврахування періоду роботи ОСОБА_1 з 01.08.1982 по 31.10.1986 як такого, що дає право на отримання виплати грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі 10 місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Зобов'язати Кременчуцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі 10 місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (вул. Велика набережна, 9,Кременчук,Полтавська область,39630, ) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, м Кременчук, Полтавська область, 39600, рнокпп НОМЕР_1) витрати зі сплати судового збору в розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Другого апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд у відповідності до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII.

Повне рішення складено 26 березня 2019 року.

Суддя Л.О.Єресько