Справа № 200/7283/17 (2а/200/767/17)
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2019-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 березня 2019 року м. Дніпросправа № 200/7283/17 (2а/200/767/17)

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В., Малиш Н.І.,

секретар судового засідання Лащенко Р.В.

за участі представника позивача Біловоденко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18.10.2017 р. (суддя Єлісєєва Т.Ю.) в справі № 200/7283/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Істрейт» до Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

28.04.2017 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Істрейт» звернулось до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з адміністративним позовом до Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - Департамент) про визнання протиправним та скасування наказу № 110 від 06.04.2017 р. про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт «Реконструкція нежитлових приміщень з прибудовою під магазин продовольчих та непродовольчих товарів за адресою: м. Київ, Деснянський район, просп. Лісовий, 4» від 05.01.2017 р. № КВ 32.

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18.10.2017 р. позов задоволено, визнано протиправним та скасовано наказ Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради № 110 від 06.04.2017 р. «Про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт».

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову з підстав порушення норм процесуального права, направити справу на розгляд за встановленою підсудністю. Апелянт вказує, що відповідач не був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи; справа розглянута із порушенням правил предметної підсудності, встановленої ст. 18 КАС України в редакції, чинній на час прийняття постанови. Відповідач є структурним підрозділом виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), тобто місцевого органу виконавчої влади, відповідно, ця справа предметно підсудна окружному адміністративному суду. Крім того, зазначає про встановлення в ході перевірки, що проектна документація розроблена з порушенням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, відмовивши у задоволенні апеляційної скарги.

Представник відповідача до судового засідання не з'явився, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином, надав клопотання про розгляд справи за його відсутністю, у зв'язку з чим суд визнав за можливе здійснити апеляційний перегляд справи за відсутністю представника відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить до висновку, що апеляційна скарга має бути задоволена, судове рішення підлягає скасуванню із направленням справи на розгляд за встановленою предметною юрисдикцією (підсудністю).

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до ч. 2 ст. 391 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року №466 «Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт», та на підставі акту перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 06.04.2017 року Департаментом винесено наказ від 06.04.2017 року №110, яким скасовано реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт «Реконструкція нежитлових приміщень з прибудовою під магазин продовольчих та непродовольчих товарів за адресою: м. Київ, Деснянський район, пр. Лісовий, 4» від 05.01.2017 року №КВ 32. Замовник будівництва - ТОВ «Істрейт».

Підставою винесення вищевказаного наказу слугувало те, що замовником будівництва затверджено проектну документацію, яка суперечить вимогам законодавства у сфері містобудівної діяльності, чим порушено ст. 23 Закону України «Про архітектурну діяльність».

Зважаючи на те, що відповідачем не зазначено, які саме дані слугували підставою для скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт, а на момент реєстрації зазначеної вище декларації така декларація відповідала вимогам містобудівного законодавства України, не надання відповідачем доказів правомірності рішення, суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги.

Суд вважає, що судом першої інстанції при ухваленні судового рішення порушено норми процесуального права, які регулюють питання предметної підсудності.

Предметом позову в цій справі є рішення Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Положенням про Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), затвердженим розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 01.10.2015 р. № 978, встановлено, що Департамент є структурним підрозділом виконавчого драгун Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), який підпорядкований Київському міському голові, підзвітний і підконтрольний Київській міській раді.

Організацію, повноваження та порядок діяльності місцевих державних адміністрацій визначає Закон України «Про місцеві державні адміністрації» від 09.04.1999 р. № 586-XIV (далі - Закон № 586-XIV), за приписами статті 1 якого виконавчу владу в областях і районах, містах Києві та Севастополі здійснюють місцеві державні адміністрації. Місцева державна адміністрація є місцевим органом виконавчої влади і входить до системи органів виконавчої влади. Місцева державна адміністрація в межах своїх повноважень здійснює виконавчу владу на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, а також реалізує повноваження, делеговані їй відповідною радою. Особливості здійснення виконавчої влади у містах Києві та Севастополі визначаються окремими законами України.

Статтею 10№ Закону України «Про столицю України - місто-герой Київ» встановлено, що виконавчим органом Київської міської ради є Київська міська державна адміністрація, яка паралельно виконує функції державної виконавчої влади, що є особливістю здійснення виконавчої влади в місті Києві.

Таким чином, Київська міська державна адміністрація, чиїм структурним підрозділом є Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), є місцевим органом виконавчої влади і входить до системи органів виконавчої влади.

Статтею 20 КАС України, який діє з 15.12.2017 р., встановлена предметна юрисдикція адміністративних судів, відповідно до якої місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні:

1) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності;

2) адміністративні справи, пов'язані з виборчим процесом чи процесом референдуму, щодо:

оскарження рішень, дій чи бездіяльності дільничних виборчих комісій, дільничних комісій з референдуму, членів цих комісій;

уточнення списку виборців;

оскарження дій чи бездіяльності засобів масової інформації, інформаційних агентств, підприємств, установ, організацій, їх посадових та службових осіб, творчих працівників засобів масової інформації та інформаційних агентств, що порушують законодавство про вибори та референдум;

оскарження дій чи бездіяльності кандидата у депутати сільської, селищної ради, кандидатів на посаду сільського, селищного голови, їх довірених осіб;

3) адміністративні справи, пов'язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України, щодо:

примусового повернення в країну походження або третю країну іноземців та осіб без громадянства;

примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України;

затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України;

продовження строку затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України;

затримання іноземців або осіб без громадянства до вирішення питання про визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового захисту в Україні;

затримання іноземців або осіб без громадянства з метою забезпечення їх передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

4) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті;

5) адміністративні справи щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років".

Окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті.

За приписами статті 18 КАС України в редакції, що діяла на час пред'явлення позивачем позову та ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного рішення, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні:

1) адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган чи посадова особа місцевого самоврядування, посадова чи службова особа органу місцевого самоврядування, крім тих, які підсудні окружним адміністративним судам;

2) усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності;

4) усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг;

5) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, передбачених пунктами 1-4 частини першої цієї статті;

6) адміністративні справи щодо:

примусового повернення в країну походження або третю країну іноземців та осіб без громадянства;

примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України;

затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення іноземців та осіб без громадянства, які підлягають примусовому видворенню за межі України;

продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення іноземців та осіб без громадянства, які підлягають примусовому видворенню за межі України;

затримання іноземців та осіб без громадянства до вирішення питання про визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового захисту в Україні;

7) адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця щодо виконання рішень органів (посадових осіб), крім судових рішень.

Окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи:

1) однією зі сторін в яких є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська, Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ щодо їх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам;

2) про застосування у випадках, передбачених законом, заходів реагування щодо державного нагляду (контролю), дозвільної системи у сфері господарської діяльності, якщо вони можуть бути застосовані виключно за судовим рішенням.

За приписами частини 3 статті 18 КАС України в редакції, що діяла до 15.12.2017 р., справи щодо оскарження дій або бездіяльності посадових чи службових осіб місцевий органів виконавчої влади розглядаються і вирішуються місцевим загальним судом як адміністративним судом або окружним адміністративним судом за вибором позивача.

Тобто, як на час звернення позивача з цим позовом до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська, так й на час ухвалення судового рішення місцевим загальним судом як адміністративним судом, ця справа предметно підсудна окружному адміністративному суду, а не місцевому загальному суду як адміністративному суду.

Суд першої інстанції, приймаючи до провадження цей позов, не звернув увагу на цю обставину, та розглянув справу з порушенням правил предметної юрисдикції (підсудності).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - Суд) від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви № 29458/04 та № 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики цього Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» [див. рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява № 7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. <…> фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках цей Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, «встановленим законом», національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Отже, поняття «суду, встановленого законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

За приписами статті 318 КАС України, в редакції, що діє з 15.12.2017 р. та підлягає застосуванню судом апеляційної інстанції відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України, рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил юрисдикції (підсудності), визначених статтями 20, 22, 25-28 цього Кодексу.

Справа не підлягає направленню на новий розгляд у зв'язку з порушеннями правил територіальної юрисдикції (підсудності), якщо учасник справи, який подав апеляційну скаргу, при розгляді справи судом першої інстанції без поважних причин не заявив про непідсудність справи.

Оскільки судом першої інстанції судове рішення прийнято з порушенням правил предметної юрисдикції (підсудності), суд скасовує судове рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська та направляє справу на розгляд за встановленою підсудністю, а саме до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Положення частини 2 статті 20 КАС України не застосовуються, оскільки приписи частини 2 стосуються виключно порушення правил територіальної юрисдикції (підсудності).

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 20, 242, 243, 308, 315, 318, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18.10.2017 р. в справі № 200/7283/17 задовольнити.

Постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18.10.2017 р. (суддя Єлісєєва Т.Ю.) в справі № 200/7283/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Істрейт» до Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання протиправним та скасування наказу скасувати.

Направити справу № 200/7283/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Істрейт» до Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання протиправним та скасування наказу на розгляд Дніпропетровського окружного адміністративного суду за встановленою законом підсудністю.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття 18.03.2019 р. та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення буде складено 25.03.2019 р.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.В. Білак

суддя Н.І. Малиш