Справа № 280/193/19
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

18 березня 2019 року Справа № 280/193/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стрельнікової Н.В. розглянув у судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження (в порядку письмового провадження) адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до Запорізького приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Запорізького приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача яка полягає у невиплаті починаючи з березня 2016 року пенсії позивачу;

- зобов'язати відповідача поновити виплату пенсії з моменту її припинення.

В обґрунтування позову посилається на те, що позивач є внутрішньо переміщеною особою відповідно до Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" про що їй було видано відповідну Довідку НОМЕР_2 від 17.01.2015. Позивач перебуває на обліку в Запорізькому приміському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримує пенсію. З березня 2016 року відповідачем припинено виплату належної позивачу пенсії. З такими діями відповідача позивач не погоджується, вважає їх протиправними. Просить позов задовольнити.

Відповідач позов не визнає з підстав, викладених у письмовому відзиві (вх. №5163 від 07.02.2019), серед іншого посилається на те, що отримано інформацію про встановлення факту відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування, у зв'язку з чим йому було припинено виплату пенсії з березня 2016. Крім того, звертає увагу суду, що позивачем заявлені позовні вимоги щодо здійснення відновлення виплати пенсії з 01.03.2016 року, що суперечить чинному законодавству, скільки позов подано поза межами шестимісячного строку для звернення до суду встановленого ст. 122 КАС України. Просить відмовити в задоволенні позовної заяви.

16.01.2019 року ухвалою суду звільнено позивача від сплати судового збору за подання позовної заяви.

Ухвалою суду від 16.01.2019 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін на 13.02.2019.

13.02.2019 ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду повторно витребувані докази від відповідача та відкладено розгляд справи на 18.03.2019.

Ухвалою суду від 13.02.2019 застосовано до відповідача заходи процесуального примусу у вигляді штрафу у розмірі 576,30 грн.

У відповідності до п.3 ч.6 ст.12 КАС України дана справа є справою незначної складності, та згідно ст. ст. 257, 263 розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Статтею 258 КАС України передбачено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до п. 10 ч.1 ст. 4 КАС України, письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Отже, відповідно до вищевказаних приписів КАС України, справу розглянуто судом в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у межах строку, встановленого ст. 258 КАС України.

Суд, оцінивши повідомлені позивачем обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що згідно довідки НОМЕР_2 від 17.01.2015 року ОСОБА_1 взято на облік як внутрішньо переміщену особу з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції з міста Донецьк Донецької області та знаходиться на обліку у Запорізькому приміському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області, а з березня 2016 року виплата пенсії припинена.

З матеріалів справи встановлено та не заперечувалось представником відповідача, що припинення пенсійних виплат було здійснено Пенсійним фондом з березня 2016 року.

Крім того з матеріалів справи судом встановлено, що позивачем отримано оновлену довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 17.10.2018 НОМЕР_3 (а.с.65).

Так, 18.10.2018 року звернувся до відповідача із заявою про поновлення виплати пенсії (а.с.64).

Листом від 07.02.2019 №08/0448 повідомлено, що довідка від 17.10.2018 НОМЕР_3 скасована у зв'язку з поверненням особи до покинутого місця постійного проживання.

Позивач не погодившись з такими діями відповідача, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

За приписами статті 8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Конституція України є нормами прямої дії.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Поновлення виплати пенсій здійснюється відповідно до Порядку призначення (відновлення) соціальних - виплат внутрішньо переміщеним особам та Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365 "Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам", на підставі рішення Комісії з питань щодо призначення/відновлення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, утворених виконавчими органами рад.

Згідно п.18 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування повторне призначення соціальних виплат внутрішньо переміщеній особі у разі їх припинення відповідно до підпункту 4 пункту 12 цього Порядку можливе лише через шість місяців після такого припинення і виконання всіх процедур, необхідних для їх призначення, передбачених законодавством.

Згідно статті 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Згідно абзацу 2 пункту 1 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №509, 01.10.2014, Довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є документом, який підтверджує факт внутрішнього переміщення і взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Згідно статті 5 Закону України № 1706 від 20.10.2014 "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", Довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Тобто, вказана Довідка є єдиним документом, який свідчить про місце знаходження внутрішньо переміщеної особи. При скасуванні вказаної довідки у цієї особи відсутні підстави для отримання пенсії та інших соціальних виплат за вказаною нею у заяві адресою, оскільки вона втрачає статус внутрішньо переміщеної особи.

З наданого до матеріалів адміністративної справи відзиву судом встановлено, що на підставу припинення здійснення позивачу пенсійних виплат територіальний орган Пенсійного фонду посилається на підставу зупинення позивачу пенсійних виплат посилається на те що позивач має статус - «переселенець не зареєстрований», є підставою для зупинення соціальних виплат у відповідності пункту 12 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 365 від 08 червня 2016 року.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

Вказані вище норми свідчать про те, що припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення і лише з підстав визначених ст. 49 Закону "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Між тим, рішення пенсійним органом щодо припинення виплати ОСОБА_1 пенсії не приймалося, зворотного відповідачем не доведено.

Як встановлено судом, з березня 2016 року пенсія позивачу не виплачена.

Водночас статтею 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" такої підстави для припинення виплати пенсії не встановлено.

Скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи не є, передбаченою ст. 49 Закону № 1058-IV, підставою для зупинення виплати пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.02.2019 у справі № 243/5902/17.

Відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження наявності підстав, передбачених законом, для припинення позивачеві виплати пенсії, а тому суд приходить до висновку, що дії відповідача щодо припинення позивачеві виплати пенсії є протиправними.

Також суд звертає увагу на пріоритетність застосування вимог ст. 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", а тому доводи відповідача щодо необхідності застосування норм постанов Кабінету Міністрів України є безпідставними.

Згідно з ч.2 ст.2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація міста проживання чи міста перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Щодо позиції відповідача стосовно пропущеного позивачем строку звернення до суду із цим позовом.

Позивачем подано до суду заяву про поновлення строку для звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просив визначити причину пропуску строку для звернення до суду поважними та поновити даний строк (а.с.29).

Разом з цим, суд звертає увагу на те, що пенсія за своєю правовою природою є єдиним джерелом існування пенсіонера, доходом та власністю (матеріальним інтересом, захищеним статтею 1 Першого протоколу до Конвенції), при визначені права позивача на звернення до адміністративного суду, суд керується строками, визначеними в інших законах, зокрема, Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" виплата пенсії має здійснюватись без обмеження будь-яким строком, а тому доводи відповідача щодо пропуску позивачем встановленого ч. 2 ст. 122 КАС України строку є необґрунтованими.

Аналогічна позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 20 грудня 2018 року по справі №428/950/17.

Щодо позовних вимог в частині негайного виконання суду після його проголошення.

Частиною 1 ст. 371 КАС України зазначено, що негайно виконуються рішення суду про: присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць; присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби; припинення повноважень посадової особи у разі порушення нею вимог щодо несумісності; уточнення списку виборців; усунення перешкод та заборону втручання у здійснення свободи мирних зібрань; накладення арешту на активи, що пов'язані з фінансуванням тероризму та стосуються фінансових операцій, зупинених відповідно до рішення, прийнятого на підставі резолюцій Ради Безпеки ООН, зняття арешту з таких активів та надання доступу до них.

Враховуючи матеріали справи та приписи ст. 371 КАС України суд не вбачає необхідності у зверненні до негайного виконання рішення у даній справі щодо зобов'язання перерахування та виплати всієї суми пенсії. Наведена вимога не узгоджується з приписами пункту 1 частини 1 статті 371 КАС України.

Відповідно до ч. 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також письмові доводи представників сторін стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У зв'язку з тим, що позивача звільнено від сплати судового збору за подання позовної заяви то судові витрати, які підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 77, 132, 143, 243-246 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Запорізького приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Запорізького приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, яка полягає у невиплаті починаючи з березня 2016 року пенсії ОСОБА_1.

Зобов'язати Запорізьке приміське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69089, м.Запоріжжя, вул. Істоміна, 6, ) поновити виплату пенсії ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) з моменту її припинення - з 01.03.2016.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається відповідно до ст.295-297 КАС України.

Рішення у повному обсязі виготовлено 18.03.2019.

Суддя Н.В.Стрельнікова