Справа № 520/2355/19
Суддя: Супрун Ю.О.
Дата ухвалення: 2019-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

28 березня 2019 р. Справа № 520/2355/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі Головуючого судді - Супруна Ю.О., розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом Комунального підприємства "Харківводоканал" (, 61013, м. Харків, вул. Шевченка, 2, 61013) до Міністерства юстиції України в особі Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби (, 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 73) про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Комунальне підприємство «Харківводоканал» (надалі за текстом КП «Харківводоканал», позивач) звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства юстиції України в особі Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства юстиції України в особі Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби щодо не відкриттям виконавчого провадження за виконавчим листом від 07.05.2018 року по справі №820/1410/18;

- зобов'язати відповідача відкрити виконавче провадження за виконавчим листом Харківського окружного адміністративного суду від 07.05.2018 року по справі №820/1410/18.

В обґрунтування позовних вимог Комунальне підприємство «Харківводоканал» зазначило, що 26.11.2018 року підприємством було повторно надіслано заяву про примусове виконання судового рішення по справі № 820/1410/18, проте після отримання зазначеної документації Міністерством юстиції в особі Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби будь-яких дій, які передбачені Законом України «Про виконавче провадження» вчинено не було, а інформація щодо відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом від 07.05.2018 року по справі № 820/1410/18 відсутня, відповіді на інформаційні запити від підприємства від 20.12.2018 року та адвокатський запит ОСОБА_1, Міністерством юстиції України в особі Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби надано не було.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 15.03.2019 року відкрито провадження у справі № 520/2355/19 та призначено судове засідання у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду на 21 березня 2019 року о 11 годині.

Окрім того ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 15.03.2019 судом витребувано у Міністерства юстиції в особі Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби належним чином завірені копії наступних документів, а саме: інформацію з документальним підтвердженням щодо звернення позивача, Комунального підприємства "Харківводоканал" з питань відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом Харківського окружного адміністративного суду від 07.05.2018 року по справі № 820/1410/18 та зобовязано надати витребувані судом документи не пізніше ніж за один день до судового засідання.

При цьому ж відповідачем не було надано суду витребувану документацію.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 21.03.2019 розгляд справи відкладено на 28 березня 2019 року, а також судом повторно витребувано у Міністерства юстиції в особі Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби належним чином завірені копії наступних документів, а саме: інформацію з документальним підтвердженням щодо звернення позивача, Комунального підприємства "Харківводоканал" з питань відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом Харківського окружного адміністративного суду від 07.05.2018 року по справі № 820/1410/18 та зобовязано надати витребувані судом документи не пізніше ніж за один день до судового засідання.

При цьому ж відповідачем не було надано суду витребувану документацію.

Представники сторін 28.03.2019 року в судове засідання не з'явились про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином, що підтверджується матеріалами адміністративної справи, до канцелярії суду представником позивача подано заяву, в якій останній просив суд розгляд справи, який призначений на 28.03.2019 року провести без його участі в порядку письмового провадження.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі за текстом КАС України) зазначено, що письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України зазначено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на вищезазначені приписи Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін в порядку письмового провадження за наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати: 1) суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджується заперечення проти позову; 2) позивачу, іншим відповідачам, третім особам - копію відзиву та доданих до нього документів.

Проте у встановлений судом строк відповідач, Міністерство юстиції в особі Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби відзив на адміністративний позов до суду не надав.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, неподання суб'єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Дослідивши матеріали справи та зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з таких підстав та мотивів.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КАС України зазначено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Під час судового розгляду судом встановлено, що 24.04.2018 року Харківським окружним адміністративним судом було прийнято рішення по справі № 820/1410/18, яким було задоволено позовні вимоги Комунального підприємства Харківводоканал, визнано протиправною бездіяльність Міністерства фінансів України щодо неприйняття рішення про перерахування позивачу у справі субвенції на погашення різниці в тарифах відповідно до Договорів про проведення взаєморозрахунків до постанови КМ України від 18.05.2017 року № 332 від 27.06.2017 року № 3-21/з, від 13.11.2017 року № 36-21/з, від 13.11.2017 року № 39-21/з, від 13.11.2017 року № 41-21/з, від 17.11.2017 року № 38-21/з, від 19.12.2017 року № 51-21/з та зобовязано субєкта владних повноважень прийняти рішення про перерахування субвенції з погашення різниці в тарифах, а також довести таке рішення до відома Державної Казначейської служби України.

Постановами Харківського апеляційного адміністративного суду від 12.09.2018 року та Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 12.02.2019 року рішення Харківського окружного адміністративного суду по справі № 820/1410/18 залишено без змін.

Частиною 4 ст. 78 КАС України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Харківським окружним адміністративним судом 07.05.2018 року було видано виконавчий лист по справі № 820/1410/18, яким вирішено зобовязати Міністерство фінансів України прийняти рішення про перерахування субвенції згідно з розподілом відповідно до Договорів про проведення взаєморозрахунків до постанови КМУ від 18.05.2017 № 332 від 27.06.2017 № 3-21/з, від 13.11.2017 № 36-21/з, від 13.11.2017 № 39-21/з, від 13.11.2017 № 41-21/з, від 17.11.2017 № 38-21/з, від 19.12.2017 №51-21/з та довести рішення до Казначейства.

Комунальним підприємством «Харківводоканал» 28.09.2018 року було подано заяву про примусове виконання судового рішення по справі № 820/1410/18 з долученням виконавчого листа від 07.05.2018 року та інших документів (вих. № 01.01-14/6075-18 від 27.09.2018 року) до Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Відповідно до змісту корінця поштового відправлення, заява КП «Харківводоканал» була отримана 01.01.2018 року уповноваженою довіреністю особою Міністерства юстиції України в особі Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби.

Позивачем 24.10.2018 року було надіслано до Відповідача запит про надання інформації (вих.№01.01-14/6731 від 23.10.2018 року) щодо відкриття провадження за заявою від 27.09.2018 року. Відповідно до змісту корінця поштового відправлення, запит Позивача було отримано 26.10.2018 року уповноважено довіреністю особою Міністерства юстиції України в особі Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби, проте відповіді позивач не отримав.

29.10.2018 року за наслідками розгляду заяви КП «Харківводоканал» про виконання судового рішення на підставі виконавчого листа від 07.05.2018 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 було складено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання № /21. За змістом позначеного документу повернення виконавчого документу мотивоване відсутністю доказів повноваження керівника Позивача, а також відсутністю прізвища та імя посадовою особи, яка видала виконавчий лист від 07.05.2018 року.

Комунальним підприємством Харківводоканал 26.11.2018 року було повторно подано заяву про примусове виконання судового рішення (вих.№01.01-14/7454-18 від 26.11.2018 року) з долучення виконавчого листа від 07.05.2018 року та відповідної доказової документації. За змістом же корінця поштового відправлення та роздруківки Інтернет-сервісу ПАТ Укрпошти Відстеження заява позивача була отримана 29.11.2018 року уповноваженою довіреністю особою.

Позивачем 21.12.2018 року було надіслано запит про надання інформації (від 20.12.2018 року за вих.№01.01-14/7995-18) щодо відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом від 07.05.2018 року та переліку вжитих заходів на виконання судових рішень по справі № 820/1410/18.

Адвокатом ОСОБА_1, 25.02.2019 року в інтересах Комунального підприємства Харківводоканал було подано адвокатський запит з метою отриманні інформації по виконанню заяви Позивача про виконання судового рішення на підставі виконавчого листа від 07.05.2018 року та виконавчих заходів, які були здійсненні на виконання отриманої заяви Підприємства.

Відповіді на зазначені запити з боку Відповідача матеріали справи не містять, Відповідачем надані не були.

Позивач наполягає на тому, що відповідно до ст.ст. 26 та 28 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець позбавлений права розсуду щодо прийняття дій, оскільки положення зазначених норм чітко передбачають порядок дій виконавця після отримання виконавчого документу.

Перевіряючи відповідність закону діянь владного суб'єкта, суд зазначає, що правовідносини з приводу застосування заходів державного примусу, спрямованих на забезпечення виконання судових рішень, унормовані приписами Закону України «Про виконавче провадження» (надалі за текстом - Закон).

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону зазначено, що підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Частиною 1 ст. 18 Закону визначено, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону зазначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною 5 ст. 26 Закону зазначено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Згідно з ч. 1 ст. 28 Закону зазначено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (надалі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур'єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1 - 4 частини дев'ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Суд зазначає, що отримавши 29.11.2019 року заяву Комунального підприємства «Харківводоканал» про виконання судового рішення по справі № 820/1410/18 на підставі виконавчого листа від 07.05.2018 року Відповідач був зобовязаний виконати одну із законодавчо передбачених дій: або відкрити виконавче провадження, або ж прийняти рішення про повернення виконавчого документа без прийняття його до виконання. За матеріалам ж справи вбачається, що Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби не лише не прийняв будь-якого юридичного значимого рішення, але недотримався й темпоральних вимог відкриття виконавчого провадження чи повідомлення про відмову у відкриті виконавчого провадження.

Згідно пункту 3.1 рішення Конституційного Суду України від 29 червня 2010 року №17-рп/2010 одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення вказаних обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Безпідставне та протиправне відтермінування суб`єктом владних повноважень прийняття рішення, які тягнуть за собою юридично значимі наслідки є прихованою формою відмови у вчиненні законодавчо передбачених заходів юридичного регулювання відносин у відповідній сфері правового регулювання. За загальним правилом бездіяльністю є пасивна правова поведінка особи, яка втілюється у невчиненні компетентним суб'єктом управлінської функції, а підставою для кваліфікації бездіяльності як протиправної є нереалізація владного повноваження за умови існування приводу для виконання покладеного законом завдання.

У ході судового розгляду судом було встановлено, що Відповідачем не було виконано законодавчі приписи Закону України «Про виконавче провадження», якими останнього, як субєкта владних повноважень, зобовязано відкрити виконавче провадження у разі відповідності поданих документів вимогам закону.

Частиною другою статті 245 КАС України передбачено, що у разі задоволення позову суд може прийняти, зокрема, рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Тобто, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб'єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення. Перебирання непритаманних суду повноважень державного органу не відбувається за відсутності обставин для застосування дискреції.

Згідно з позицією Верховного Суду, яка сформована у постановах від 13 лютого 2018 року у справі № 361/7567/15-а, від 07 березня 2018 року у справі № 569/15527/16-а, від 20 березня 2018 року у справа № 461/2579/17, від 20 березня 2018 року у справі № 820/4554/17, від 03 квітня 2018 року у справі № 569/16681/16-а та від 12 квітня 2018 року у справі №826/8803/15, дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України зазначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Поняття дискреційних повноважень наведене, зокрема, у Рекомендаціях Комітету ОСОБА_3 Європи № R(80)2, яка прийнята Комітетом ОСОБА_3 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до яких під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, дискреційними є право суб'єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

Натомість у межах цієї справи суд констатує, що положення ст. 4 та ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» не містять положень розсуду Відповідача у межах прийняття юридично значимих актів по факту отримання виконавчої документації заявника, а визначають конкретний юридичних алгоритм дій, якого зобовязаний дотримуватись виконавець. За наслідками ж дослідження матеріалів справи судом встановлено, а матеріали справи не доведено протилежного, що заява Позивача про виконання судового рішення на підставі виконавчого листа від 07.05.2018 року була позбавлена належної міри юридичного реагування, що посвідчує порушення права Комунального підприємства «Харківводоканал» на належне та своєчасне виконання рішення суду по справі № 820/1410/18.

Таким чином, у ході судового розгляду доводи Позивача підтвердженні належними та допустимими доказами, якими доведено, що виконавче провадження по виконавчому листу від 07.05.2018 року та заявою про виконання рішення суду від 26.11.2018 року не відкрите, заходи, які б були спрямовані на виконання рішення судів по справі № 820/1410/18 Відповідачем не виконуються.

Отже, факт порушення прав та інтересів Комунального підприємства «Харківводоканал» у спірних правовідносин підтверджено у повному обсязі у ході судового розгляду справи, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 13, 14, 139, 241, 243, 246, 250, 255, 287, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Комунального підприємства "Харківводоканал" (, 61013, м. Харків, вул. Шевченка, 2, 61013) до Міністерства юстиції України в особі Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби (, 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 73) про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправною бездіяльність Міністерства юстиції України в особі Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби (, 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 73) щодо не відкриттям виконавчого провадження за виконавчим листом від 07.05.2018 року по справі № 820/1410/18.

Зобов'язати Міністерство юстиції України в особі Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби (, 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 73) відкрити виконавче провадження за виконавчим листом Харківського окружного адміністративного суду від 07.05.2018 року по справі №820/1410/18.

Стягнути на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» (, 61013, м. Харків, вул. Шевченка, 2, 61013) сплачену суму судового збору в розмірі 3842 (три тисячі вісімсот сорок дві) гривні 00 копійок, за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України в особі Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби (, 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 73).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Текст рішення виготовлено та підписано 28 березня 2019 року.

Суддя Супрун Ю.О.