Справа № 336/7470/18
Суддя: Марко Я. Р.
Дата ухвалення: 2019-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 336/7470/18
Провадження № 2-а/336/24/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2019 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Марко Я.Р., за участю секретаря судового засідання Палубінської К.М., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - інспектор патрульної поліції Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Панасенко Олександр Геннадійович про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення та закриття справи про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним адміністративним позовом, в якому просить суд скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії БР № 439933 від 19.11.2018 року винесену інспектором патрульної поліції УПП в Дніпропетровській області лейтенантом поліції Панасенко О.Г. відносно нього про притягнення його до адміністративної відповідальності за статтею 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510, 00 грн. та закрити провадження у справі.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 19.11.2018 року він керував транспортним засобом в складі тягача марки MAN TGX 26.480 (номерний знак НОМЕР_1) з напівпричепом марки TAD CLASSIC 30-3 (номерний знак НОМЕР_2). В цей день на 215 км автомобільній дорозі М-18 Дніпропетровської області Новомосковського району його було зупинено інспектором патрульної поліції УПП в Дніпропетровській області лейтенантом поліції Панасенко О.Г. та винесено відносно нього постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №439933.

Відповідно до вказаної вище постанови, позивач визнаний винним у скоєнні правопорушення, передбаченого статтею 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510, 00 грн. В постанові зазначено, що водій керуючи вище вказаним транспортирним засобом з напівпричепом TAD CLASSIC 30-3 (номерний знак НОМЕР_2) здійснював перевезення великогабаритного вантажу, кабіна транспортного засобу при цьому мала два дзеркала заднього виду, не обклеєні світо відбивною смугою білого та червоного кольору та не мав супроводження автомобіля, проходив на ділянках дороги, де габарити виходили на зустрічну смугу, чим порушив п. 22.5 Правил дорожнього руху України.

З вказаною постановою позивач не згоден, вважає її незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні докази, які б об'єктивно вказували на те, що він порушив Правила дорожнього руху України, що свідчить про відсутність суб'єктивної та об'єктивної сторони правопорушення, а тому виключає можливість притягнення його до адміністративної відповідальності.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11.12.2018 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання та витребувано з Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області оригінал постанови в справі про адміністративне правопорушення серії БР № 439933 від 19.11.2018 року, а також матеріали, що потягли за собою притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за статтею 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

11.01.2019 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву та копія постанови в справі про адміністративне правопорушення серії БР № 439933 від 19.11.2018 року.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05.02.2019 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач в судове засідання не з'явився, в своєму позові просив розглядати справу без його участі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, направив на адресу суду відзив на позовну заяву в якій просив розглядати справу без участі відповідача та зазначив, що оскаржувана позивачем постанова повністю відповідає вимогам встановленим п. 5 Розділу 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі №1395 від 07.11.2015року, винесена законно та у відповідності до норм чинного законодавства України.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - інспектор патрульної поліції Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Панасенко О.Г. в судове засідання не з'явився, про день, час та місце його проведення був повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі, будь-яких клопотань або заяв на адресу суду не надсилав.

Відповідно до частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до оскаржуваної постанови серії БР № 439933 від 19.11.2018 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510, 00 грн.

За змістом вказаної постанови, винесеної 19.11.2018 року, 19.11.2018 року о 16 годині 20 хвилин в м. Новомосковськ траса М-18 (Харків-Сімферополь-Алушта-Ялта) ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом «MAN», номерний знак НОМЕР_3, порушив правила перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів, чим порушив вимоги статті 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Відповідно до частин 1, 2 та 3 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Згідно зі статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Як передбачено частинами 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Посилання позивача на те, що він правил дорожнього руху України не порушував відповідачем не спростовано належними доказами, не надано суду жодного доказу на підставі якого встановлено наявність події та складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1, матеріалів, що потягли за собою притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за статтею 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та були ввитребувані ухвалою суду від від 11.12.2018 року у даній справі не надано.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний суд має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, суд вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 2, 5-9, 73-77, 90, 139, 244-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, статтями 251, 252, 268, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - інспектор патрульної поліції Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Панасенко Олександр Геннадійович про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення та закриття справи про адміністративні правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БР № 439933 від 19.11.2018 року винесе інспектором патрульної поліції Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенантом поліції Панасенко Олександром Геннадійовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 510,00 грн. та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності КАС України. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Я.Р.Марко