Справа № 160/7720/18
Суддя: Букіна Лілія Євгенівна
Дата ухвалення: 2019-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 лютого 2019 року Справа № 160/7720/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Букіна Л.Є.,
за участі: секретаря судового засідання Бутенко П.В.,
позивача - ОСОБА_1,
представника відповідача - ОСОБА_2,
розглянувши у місті Дніпрі у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з питань праці (Держпраці) у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування постанов,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду 17.10.2018 надійшов позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з питань праці (Держпраці) у Дніпропетровській області, в якому позивач просить визнати протиправними та скасувати постанови про накладення штрафу від 13 вересня 2018 року № ДН1142/268/НП/АВ/ТД/МГ/ІП-ФС/546 та ДН1142/268/НП/АВ/ТД/МГ/ІП-ФС/547 відповідно.
В обґрунтування позову у заявах по суті позивач посилався на протиправність оскаржених постанов, якими на нього, згідно із змісту таких постанов, накладено штрафні санкції за порушення вимог законодавства про працю, зокрема: за допущення працівника до роботи без укладання з ним трудового договору, а також за не проведення індексації заробітної плати стосовно працівника ОСОБА_3 За позицією позивача, гр. ОСОБА_4 не перебуває з ним у трудових відносинах, а на момент проведення інспекційного відвідування знаходився на автостоянці біля свого автомобіля. Щодо посилання інспектора на пояснювальну записку ОСОБА_3, в якій останній зазначив, що прийняв чергування від гр. ОСОБА_4 та на матеріали відео зйомки, де зафіксовані такі обставини, позивач зазначає, що вказані докази не мають юридичної сили та не несуть відповідної доказової бази, оскільки отримані/складені перевіряючим з порушенням вимог законодавства України. Щодо не проведення індексації заробітної плати стосовно працівника ОСОБА_3М позивач зазначив, що відповідні докази надані особі, яка здійснювала відвідування, проте безпідставно не зафіксовані останнім у акті перевірки. Також зазначив, що рішення щодо результату розгляду скарги та конверт поштового повідомлення направлений на помилкову адресу, що позбавило позивача бути присутнім під час прийняття оскаржених постанов.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.10.2018 р. відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд у порядку загального позовного провадження.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.11.2018 р. зупинено дію постанови Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 13.09.2018 року № ДН1142/286/НП/АВ/ТД/МГ/ІП-ФС/547 до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі № 160/7720/18. Зупинено стягнення за постановою Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 13.09.2018 року № ДН1142/286/НП/АВ/ТД/МГ/ІП-ФС/547 до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі № 160/7720/18. Зупинено дію постанови Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 13.09.2018 року № ДН1142/286/НП/АВ/ТД/МГ/ІП-ФС/546 до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі № 160/7720/18. Зупинено стягнення за постановою Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 13.09.2018 року № ДН1142/286/НП/АВ/ТД/МГ/ІП-ФС/546 до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі № 160/7720/18.
Від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в яких останній у задоволенні позову просить відмовити посилаючись на те, що оскаржені постанови прийняті ним у відповідності до вимог законодавства України з огляду на допущені позивачем порушення трудового законодавства, що виразилось у допущенні працівника гр. ОСОБА_4 до роботи без укладання з ним трудового договору, а також за не проведення індексації заробітної плати стосовно працівника ОСОБА_3 Вказані обставини підтверджені відповідними доказами та знайшли відображення у акті інспекційного відвідування. Також зазначив, що на виконання вимог ОСОБА_5 № 509, позивачу у встановлені строки відправлено рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу.
У судовому засіданні позивач та представник відповідача підтримали свої правові позиції і надали суду пояснення, аналогічні тим, що викладені у заявах по суті.
Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши відповідні норми чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.
У зв'язку із неможливістю проведення інспекційного відвідування, 16.08.2018 року складено акт про неможливість проведення інспекційного відвідування № ДН-1142/286/НП, а також надіслана вимога про надання документів № ДН-1142/286ЯІД.
20 серпня 2018 року відповідачем прийнято наказ № 682-1 про поновлення інспекційного відвідування строком проведення з 21.08.2018 по 22.08.2018 та направлення про проведення інспекційного відвідування № 83/4.3-н, яке отримано ФОП ОСОБА_1
У ході інспекційного відвідування, процес якого зафіксовано засобами відеотехніки (відеореєстратору), встановлено і в акті інспекційного відвідування від 22.08.2018 року № ДН1142/268/НП/АВ (далі акт інспекційного відвідування) зафіксовано, що чисельність працівників, з якими позивачем укладено трудові договори, становить 1 особа ОСОБА_3, посада сторож. Відповідно до пояснювальної записки останнього, на автостоянці по вул. Торгова, 56а, де працюють підприємці ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) і ФОП ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_2) і два найманих працівника ОСОБА_3 (найманий працівник ФОП ОСОБА_1 Ю.) і ОСОБА_8 (найманий працівник ФОП ОСОБА_7 В.), він 15.08.018 змінив у 7 годині працівника ОСОБА_4, який був допущенний на роботу сторожем на стоянці з 14 по 15 серпня 2018 року без укладення трудового договору, що за позицією відповідача свідчить про порушення ФОП ОСОБА_1 вимог ч. 1,2 і 3 ст. 24 КЗпП України, а також постанови Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 року №413 «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу», (далі - Постанова № 413) у частині не повідомлення територіальних органів Державної фіскальної служби за місцем обліку про прийняття працівника на роботу, за формою згідно з додатком, до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором
Також у акті інспекційного відвідування міститься відомості щодо порушення позивачем вимог ч. 5 статті 95, ч. 4 статті 115 КЗпП України та статті 33 Закону України «Про оплату праці» у частині не нарахування працівнику ОСОБА_3 індексації заробітної плати за 2017 рік та виплати заробітної плати за січень з затримкою на 3 дні.
23.08.2018 року позивачем подано заперечення до акту інспекційного відвідування, в якому останній серед іншого зазначив, що гр. ОСОБА_4 не перебуває з ним у трудових відносинах, а на момент проведення інспекційного відвідування знаходився на автостоянці біля свого автомобіля, а також зазначив, що нарахував та виплатив працівнику ОСОБА_3 індексації заробітної плати за 2017 рік. Письмовою відповіддю відповідача від 29.08.2018 року зазначені позивачем зауваження спростовані. Також зазначено, що документи про виплату індексації заробітної плати за 2017 рік надані позивачем під час підписання акту інспекційного відвідування, а тому внести зміни до такого акту щодо порушення вимог ч. 5 статті 95 КЗпП України та статті 33 Закону України «Про оплату праці» не було можливим.
Рішенням щодо розгляду справи про накладення штрафу від 31.08.2018 року № ДН1142/268/НП/АВ/ТД/МГ/ІП, надісланого за адресою: 53301, Дніпропетровська обл., м. Покров, вул. Калініна, буд. 56а, призначено розгляд справи про накладення штрафу за порушення позивачем законодавства про працю на 13.09.2018 року на 09 год. 00 хв.

13.09.2018 року першим заступником начальника Головного управління Державної служби України з питань праці (Держпраці) у Дніпропетровській області прийнято постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ДН1142/268/НП/АВ/ТД/МГ/ІП-ФС/546 та ДН1142/268/НП/АВ/ТД/МГ/ІП-ФС/547, якими на позивача, за порушенням вимог законодавства про працю накладено штраф у розмірі 111690 грн. та 3723 грн. відповідно.

Не погодившись із такими постановами, позивач оскаржив їх до суду, правомірність прийняття яких є предметом розгляду у цій справі.

При вирішенні спору суд виходить із того, що повноваження, правові відносини суб'єктів владних повноважень та суб'єктів господарювання у сфері дотримання законодавства про працю, питання нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, відповідальність за порушення законодавства про працю врегульовуються Положенням про Державну службу України з питань праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015р. №96 (далі - Положення), ОСОБА_5 здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017р. №295, (далі - ОСОБА_5 №295), ОСОБА_5 накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013р. №509 (далі - ОСОБА_5 №509), а також приписами Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України).

Відповідно до частини 1 статті 259 КЗпП України, державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України 11.02.2015 року №96 затверджено Положення про Державну службу України з питань праці, згідно з яким Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику, зокрема з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення.

Згідно з пунктом 7 цього Положення Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. На утворені територіальні органи Держпраці може покладати виконання завдань за міжрегіональним принципом.

Постановою Кабінету Міністрів України №295 від 26.04.2017 року «Про питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» затверджено ОСОБА_5 здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі - ОСОБА_5 №295), який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об'єкт відвідування).

Відповідно до пункту 2 ОСОБА_5 №295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань, зокрема: інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Підстави для проведення інспекційних відвідувань передбачені у пункті 5 ОСОБА_5 №295.

Так, згідно з підпунктом 3 пункту 5 ОСОБА_5 №295 інспекційні відвідування проводяться за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4 - 7 цього пункту.

Згідно з пунктами 8, 9 ОСОБА_5 №295 про проведення інспекційного відвідування інспектор праці повідомляє об'єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі. Про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин інспектор праці повідомляє об'єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі, якщо тільки він не вважатиме, що таке повідомлення може завдати шкоди інспекційному відвідуванню.

Під час проведення інспекційного відвідування інспектор праці повинен пред'явити об'єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі своє службове посвідчення.

Відповідно до пунктів 19, 20, 21 ОСОБА_5 №295 за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.

Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об'єкта відвідування або його уповноваженим представником. Один примірник акта залишається в об'єкта відвідування.

Якщо об'єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід'ємною частиною. Зауваження можуть бути подані об'єктом відвідування не пізніше трьох робочих днів з дати підписання акта. Письмова вмотивована відповідь на зауваження надається інспектором праці не пізніше ніж через три робочих дні з дати їх надходження.

За правилами пункту 26 ОСОБА_5 №295 у разі відмови керівника чи уповноваженого представника об'єкта відвідування від підписання або за неможливості особистого вручення акта і припису акт та припис складаються у трьох примірниках.

Два примірники акта і припису не пізніше ніж протягом наступного робочого дня надсилаються об'єкту відвідування рекомендованим листом з описом документів у ньому та з повідомленням про вручення. На примірнику акта та припису, що залишаються в інспектора праці, зазначаються реквізити поштового повідомлення, яке долучається до матеріалів інспекційного відвідування та невиїзного інспектування.

Об'єкт відвідування зобов'язаний повернути інспектору праці підписаний примірник акта та припису не пізніше ніж через три робочих дні з дати його отримання.

У разі ненадходження в установлений строк підписаного примірника акта та припису складається акт про відмову від підпису у двох примірниках, один з яких надсилається об'єкту відвідування рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Відповідно до пункту 27 ОСОБА_5 №295 у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об'єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.

Згідно з частиною 1 статті 265 КЗпП України посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Порушення законодавства про працю, за які до юридичних і фізичних осіб підприємців, що використовують найману працю, застосовуються штрафи, визначені у частині 2 статті 265 КЗпП України.

Статті 265 КЗпП України передбачено, що штрафи, зазначені у частині 2 цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 року №509 затверджено ОСОБА_5 накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення (надалі - ОСОБА_5 №509), який визначає механізм накладення на суб'єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України "Про зайнятість населення".

Згідно з пунктом 2 ОСОБА_5 №509 штрафи можуть бути накладені, зокрема: на підставі акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного у тому числі: посадовою особою Держпраці чи її територіального органу.

Відповідно до пунктів 3, 4 ОСОБА_5 №509, уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу (далі - справа).

Справа розглядається у п'ятнадцятиденний строк з дня прийняття рішення про її розгляд.

Згідно з пунктами 6, 7, 8 ОСОБА_5 №509, про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб'єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п'ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Справа розглядається за участю представника суб'єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього ОСОБА_5 і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду.

Розгляд справи розпочинається з представлення уповноваженої посадової особи, яка її розглядає. Зазначена особа роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Під час розгляду справи заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішується питання щодо задоволення клопотання. За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, зазначеного в пункті 3 цього ОСОБА_5, приймає відповідне рішення.

Судом установлено, що оскаржені постанови про накладення штрафу прийняті відповідачем на підставі акту інспекційного відвідування, яким установлено порушення позивачем законодавства про працю, а саме: порушення частин 1 та 3 статті 24 КЗпП України у частині допущення працівника ОСОБА_4 до виконання обовязків без укладання з ним трудового договору та вимог ч. 5 статті 95 КЗпП України та статті 33 Закону України «Про оплату праці» у частині не нарахування працівнику ОСОБА_3 індексації заробітної плати за 2017 рік.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 24 КЗпП України, трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров'я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

При укладенні трудового договору громадянин зобов'язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров'я та інші документи.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Визначення трудового договору міститься у статті 21 КЗпП України та означає угоду між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно з частинами 1, 2 статті 21 КЗпП України працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Аналізуючи наведене у контексті спірних правовідносин суд зазначає, що визначальною ознакою для встановлення порушень частин 1 та 3 статті 24 КЗпП України з боку позивача є підтвердження факту використання останнім як фізичною особою підприємцем найманої праці громадянина ОСОБА_4 та наявність ознак трудових правовідносин між ними.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Використання примусової праці забороняється. Не вважається примусовою працею військова або альтернативна (невійськова) служба, а також робота чи служба, яка виконується особою за вироком чи іншим рішенням суду або відповідно до законів про воєнний і про надзвичайний стан.

Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Статтею 2 КЗпП України передбачено, що право громадян України на працю - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Держава створює умови для ефективної зайнятості населення, сприяє працевлаштуванню, підготовці і підвищенню трудової кваліфікації, а при необхідності забезпечує перепідготовку осіб, вивільнюваних у результаті переходу на ринкову економіку.

Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Відтак, застосування найманої праці передбачає виплату (одержання) винагороди за неї.

Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначено Кодексом законів про працю України.

Згідно з частиною 1 статті 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Відповідно до частини 5 статті 50 Закону України «Про зайнятість населення» роботодавцям забороняється застосовувати працю громадян без належного оформлення трудових відносин, вчиняти дії, спрямовані на приховування трудових відносин.

Так, зазначаючи про допущені позивачем порушення частин 1 та 3 статті 24 КЗпП України, відповідач посилається на пояснювальну записку ОСОБА_3, відібрану у ході інспекційного відвідування, в якій останній зазначив, що прийняв чергування на автостоянці по вул. Торгова, 56 а, де провадить господарську діяльність позивач, від гр. ОСОБА_4 у 7 годині ранку 15.08.2018 року.

У той же час, позивач зазначає, що гр. ОСОБА_4 не перебуває з ним у трудових відносинах, а на момент проведення інспекційного відвідування знаходився на автостоянці біля свого автомобіля.

З приводу встановлення вказаних обставин, судом допитано гр. ОСОБА_3 як свідка, який у судовому засіданні пояснив, що ніякої пояснювальної записки він не складав, а лише поставив підпис у кінці аркушу. Також пояснив, що запис щодо ОСОБА_4 зроблений можливо вже після підписання ним цього пояснення, щодо змісту таких обставин у поясненнях відомостей не було.

При цьому, судом доглядалась відеозйомка проведеного інспекційного відвідування, на якій обставини виконання гр. ОСОБА_4 трудових обовязків на автостоянці по вул. Торгова, 56 а, де провадить господарську діяльність позивач, зафіксовано не було.

Суд також зауважує, що з урахуванням вимог Положення про Державну службу України з питань праці, ОСОБА_5 № 295 та ОСОБА_5 № 509 факт допуску особи до роботи без оформлення трудового договору повинен бути встановлений інспектором праці під час інспекційного відвідування та від таких осіб повинно бути відібрано пояснення. Доказів того, що інспектором праці відбиралися пояснення від гр. ОСОБА_4, матеріали справи не містять.

Крім того, судом встановлено, що рішенням щодо розгляду справи про накладення штрафу від 31.08.2018 року № ДН1142/268/НП/АВ/ТД/МГ/ІП, яким призначено розгляд справи про накладення штрафу за порушення позивачем законодавства про працю на 13.09.2018 року на 09 год. 00 хв., надіслано за адресою: 53300, Дніпропетровська обл., м. Покров, вул. Калініна, буд. 56 а, тоді як вірною адресою, на яку відповідачем у подальшому направлялися оскаржені постанови є 53300, АДРЕСА_1.

Таким чином, у відповідності вимог ОСОБА_5 № 509, позивач також був позбавлений можливості бути присутнім при розгляді справи про накладення штрафу та надати свої доводи, зауваження, міркування, клопотання, оскільки не був належним чином повідомлений про час, день та місце розгляду справи, у звязку з чим, постанова про накладення штрафу від 13.09.2018 року № ДН1142/268/НП/АВ/ТД/МГ/ІП-ФС/546 є протиправною та підлягає скасуванню.

Щодо постанови від 13.09.2018 року № ДН1142/268/НП/АВ/ТД/МГ/ІП-ФС/547 суд відмічає, що наслідком її прийняття слугували висновки осіб, що здійснювали перевірку, викладені в акті перевірки щодо порушення позивачем вимог законодавства про працю України у частині не нарахування працівнику ОСОБА_3 індексації заробітної плати за 2017 рік, не виплати працівнику ОСОБА_3 заробітної плати за січень 2017 року за три дні до початку відпустки, а також не нарахування гр. ОСОБА_3 оплату за кожну годину роботи у нічний час та не забезпечення погодинної системи праці.

З цього приводу суд зазначає, що нарахування працівнику ОСОБА_3 щорічної відпустки відбулось у день подання ним відповідної заяви. Вказані обставини підтверджені нім у судовому засіданні, а тому суд знаходить необґрунтованими доводи відповідача щодо порушення позивачем частини 4 статті 155 КЗпП України і Закону України «Про відпустки».

Разом з тим, судом встановлено, що позивачем допущено порушення вимог законодавства про працю у частині не нарахування гр. ОСОБА_3 оплату за кожну годину роботи у нічний час та не забезпечення погодинної системи праці, за що на позивача накладено штраф за оскарженою постановою від 13.09.2018 року № ДН1142/268/НП/АВ/ТД/МГ/ІП-ФС/547, проте, враховуючи процесуальні порушення відповідачем ОСОБА_5 № 509 у частині неналежного повідомлення позивача про час, день та місце розгляду справи вказаної постанови, суд дійшов висновку про її протиправність.

У відповідності до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно до ч. 2 ст. 77 цього ж Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на вищезазначене, суд зазначає, що відповідачем не доведено правомірність прийняття оскаржених постанов, а також не надано доказів належного повідомлення позивача про їх розгляд, у зв'язку з чим позовні вимоги є обґрунтованими, та такими, що підлягають до задоволення.

Згідно зі статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати у розмірі 1154,14 грн. підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. 241-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати постанови про накладення штрафу Головного управління Державної служби України з питань праці (Держпраці) у Дніпропетровській області від 13 вересня 2018 року № ДН1142/268/НП/АВ/ТД/МГ/ІП-ФС/546 та від 13 вересня 2018 року № ДН1142/268/НП/АВ/ТД/МГ/ІП-ФС/547.

Присудити на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1, адреса: 53303, АДРЕСА_2) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1154,14 грн. (одна тисяча сто сорок пятдесят чотири гривні 14 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області (, адреса: 49107, м. Дніпро, вул. Козакова, 3).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, у разі якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного перегляду справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його складання.

Учасник справи, якому повне рішення суду не вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складений 18.02.2018 року.

Суддя ОСОБА_9