Справа № 825/1616/15-а
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2019-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 825/1616/15-а Головуючий у 1 інстанції: Клопот С.Л.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Суддів За участю секретаряВівдиченко Т.Р. Ганечко О.М. Кузьмишиної О.М. Борейка Д.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_5 та Чернігівської митниці ДФС на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Чернігівської митниці ДФС, треті особи - ОСОБА_6, Менська об`єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Чернігівській області, про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до Чернігівської митниці ДФС, в якому просив:

- визнати протиправним і скасувати наказ №280-о від 05 травня 2015 року Чернігівської митниці ДФС про звільнення ОСОБА_5 з посади старшого державного інспектора відділу митного оформлення №2 митного поста «Щорс» Чернігівської митниці ДФС від 05 травня 2015 року з підстав, передбачених Законом України «Про очищення влади», пункт 7-2 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України;

- поновити ОСОБА_5 на посаді старшого державного інспектора відділу митного оформлення №2 митного поста «Щорс» Чернігівської митниці ДФС;

- стягнути з Чернігівської митниці ДФС на користь ОСОБА_5 середній заробіток за час вимушеного прогулу, у зв'язку з незаконним звільненням з посади, за період з дня незаконного звільнення (з 05.05.2015 року) і по день поновлення його на роботі (винесення судового рішення).

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2018 року адміністративний позов задоволено у повному обсязі. Визнано протиправним та скасовано наказ Чернігівської митниці ДФС №280-о від 05 травня 2015 року про звільнення ОСОБА_5 з посади старшого державного інспектора відділу митного оформлення №2 митного поста "Щорс" Чернігівської митниці ДФС. Поновлено ОСОБА_5 на посаді старшого державного інспектора відділу митного оформлення №2 митного поста "Щорс" Чернігівської митниці ДФС. Стягнуто з Чернігівської митниці ДФС на користь ОСОБА_5 середній заробіток за час вимушеного прогулу у зв'язку з незаконним звільненням з посади за період з 05.05.2015 по 19.12.2018 в сумі 103689,87 грн.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач - Чернігівська митниця ДФС звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт зазначає, що суд першої інстанції не навів жодної норми, яку порушила Чернігівська митниця при проведенні перевірки та звільненні позивача з посади, оскільки відповідач діяв виключно, виконуючи пряму вказівку Закону України «Про очищення влади».

Також, не погодившись з рішенням суду, позивач - ОСОБА_5 звернувся з апеляційною скаргою, просить рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2018 року змінити в частині поновлення на посаді та в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, у зв'язку з незаконним звільненням з посади, а саме: поновити на посаді старшого державного інспектора відділу митного оформлення №2 митного поста «Сновськ» Чернігівської митниці ДФС; стягнути з Чернігівської митниці ДФС середній заробіток за час вимушеного прогулу, у зв'язку з незаконним звільненням з посади за період 05.05.2015 року по 19.12.2018 року в сумі 138 623,67 грн.

20 березня 2019 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від Чернігівської митниці ДФС надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому митниця не погоджується із доводами позивача.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, учасників процесу, які з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Чернігівської митниці ДФС задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга ОСОБА_5 підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 19 квітня 1993 року ОСОБА_5 був прийнятий на посаду інспектора митного поста «Хренівка» Чернігівської митниці Державного митного комітету України.

Після реорганізації Державного митного комітету України в Державну митну службу України, з 11 квітня 1997 року позивач призначений на посаду старшого інспектора.

З 20 січня 2011 року позивач був призначений на посаду провідного інспектора відділу митного оформлення №1 митного поста «Щорс» і працював на даній посаді.

В подальшому, ОСОБА_5 працював на різних посадах на митному посту «Щорс» Чернігівської митниці ДФС, а останнім часом працював на посаді старшого державного інспектора відділу митного оформлення №2 митного поста «Щорс» Чернігівської митниці ДФС.

Наказом №280-о від 05 травня 2015 року позивача було звільнено з посади старшого державного інспектора відділу митного оформлення № 2 митного поста «Щорс» Чернігівської митниці ДФС з 5 травня 2015 року з підстав, передбачених Законом України «Про очищення влади», пункт 7-2 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України.

Підстави звільнення - висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п.2 ч.5 ст.5 Закону України «Про очищення влади» від 23.04.2015 р. №51/17/23-053 Корюківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області, довідка про результати перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади», службова записка начальника відділу персоналу ОСОБА_7 від 29.04.15 р. №62/25-70-04.

З поданих суду доказів вбачається, що підставою фактичною підставою звільнення позивача зі служби став висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п.2 ч.5 ст.5 Закону України «Про очищення влади» від 23.04.2015 р. №51/17/23-053 Корюківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області.

Вказаним висновком було встановлено, що згідно договору дарування від 22.05.2010 р., посвідченого приватним нотаріусом Щорського районного нотаріального округу, мати позивача - ОСОБА_8 подарувала позивачу 1/2 частину житлового будинку по вулиці Калініна, 17, в м. Щорсі, що підтверджується даними Державної реєстраційної служби Щорського районного управління юстиції, проте, позивач не відобразив подароване йому майно в декларації про майно, доходи, витрати, зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік.

Позивач, не погоджуючись із оскаржуваним наказом про звільнення, звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий статус посадових осіб Державної фіскальної служби України, їх права та обов'язки, порядок і умови проходження служби в митних органах України визначені, зокрема Законом України «Про державну службу України».

В силу ч.1 ст.30 Закону України «Про державну службу України», державна служба припиняється, передусім, із загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України.

Згідно пункту 7-2 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України, підставами припинення трудового договору можуть бути з підстави передбачені Законом України «Про очищення влади».

Пунктом 10 частини 1 статті 2 Закону України «Про очищення влади» передбачено, що заходи з очищення влади (люстрації) здійснюються щодо інших посадових та службових осіб (крім виборних посад) органів державної влади, органів місцевого самоврядування.

Відповідно до пункту 2 частини 5 статті 5 Закону України «Про очищення влади», перевірці підлягають достовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та відповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації на майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, поданій особою за минулий рік за формою, що встановлена Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції» (далі-декларація), набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 цього Закону, доходами, отриманим із законних джерел.

Згідно частини 14 статті 5 Закону України «Про очищення влади», керівник органу, передбачений частиною четвертою цієї статті, на підставі висновку про результати перевірки, яким встановлено недостовірність відомостей, визначених пунктами 1 та /або 2 частини п'ятої цієї статті, не пізніше ніж на третій день з дня отримання такого висновку, керуючись положеннями частини третьої або четвертої статті 1 цього Закону, звільняє таку особу із займаної посади або не пізніше ніж на третій день з дня його отримання надсилає такий висновок керівнику органу (органу), до повноважень якого належить звільнення та ініціювання звільнення з посади особи, стосовно якої було здійснено перевірку, для її звільнення з посади у встановленому законом порядку не пізніше ніж на десятий день з дня отримання висновку.

Як зазначалося, на підставі вказаних норм, позивач був звільнений відповідачем із посади старшого державного інспектора відділу митного оформлення № 2 митного поста «Щорс» Чернігівської митниці ДФС з 5 травня 2015 року з підстав, передбачених Законом України «Про очищення влади», пункт 7-2 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач встановив факт не внесення позивачем подарованого нерухомого майна в декларацію про майно, доходи, витрати, зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік.

Згідно спірного наказу, позивача звільнено зі служби, з підстав визначених Законом України «Про очищення влади», виключно на підставі висновку Корюківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області від 23.04.2015 р. №51/17/23-053 про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п.2 ч.5 ст.5 Закону України «Про очищення влади».

Так, висновком Корюківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області був встановлений факт не відображення позивачем подарованого йому майна в декларації про майно, доходи, витрати, зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік, а саме: подарованого йому матір'ю ОСОБА_8 1/2 частини житлового будинку по вулиці Калініна, 17, в м. Щорсі.

Однак, як встановлено судом першої інстанції та вбачається із матеріалів справи, постановою Верховного суду від 20 листопада 2018 року висновок Корюківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області від 23.04.2015 р. №51/17/23-053 про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п.2 ч.5 ст.5 Закону України «Про очищення влади» щодо надання позивачем недостовірних відомостей про наявність майна, було визнано протиправним та скасовано.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що, оскільки, наказ про звільнення позивача був прийнятий на підставі протиправного висновку, то оскаржуваний наказ №280-о від 05 травня 2015 року про звільнення ОСОБА_5 з посади старшого державного інспектора відділу митного оформлення № 2 митного поста «Щорс» Чернігівської митниці ДФС з 5 травня 2015 року з підстав, передбачених Законом України «Про очищення влади», пунктом 7-2 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо доводів апелянта - Чернігівської митниці ДФС про те, що суд першої інстанції не навів жодної норми, яку порушила Чернігівська митниця при проведенні перевірки та звільненні позивача з посади, оскільки відповідач діяв виключно, виконуючи пряму вказівку Закону України «Про очищення влади», колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції вірно зазначено, що саме лише дотримання суб'єктом владних повноважень процедури прийняття рішення не може свідчити про його правомірність.

Таким чином, зважаючи на те, що висновок Корюківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області від 23.04.2015 р. №51/17/23-053 про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п.2 ч.5 ст.5 Закону України «Про очищення влади» щодо надання позивачем недостовірних відомостей про наявність майна було визнано протиправним та скасовано, на підставі якого, прийнято відповідачем оскаржуваний наказ, то, відповідно, наказ Чернігівської митниці ДФС №280-о від 05 травня 2015 року про звільнення ОСОБА_5 з посади старшого державного інспектора відділу митного оформлення №2 митного поста "Щорс" Чернігівської митниці ДФС є неправомірним, у зв'язку із чим, правомірно його скасовано судом першої інстанції та поновлено позивача на посаді старшого державного інспектора відділу митного оформлення №2 митного поста "Щорс" Чернігівської митниці ДФС.

Щодо доводів апелянта - ОСОБА_5 про протиправне поновлення його на неіснуючий посаді, неіснуючого митного поста «Щорс», колегія суддів зауважує, наступне.

Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі, у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Таким чином, поновленню працівник підлягає на попередній роботі, а тому судом першої інстанції вірно поновлено позивача на посаді з якої його було звільнено.

Разом з цим, судом першої інстанції, також, вирішено стягнути з Чернігівської митниці ДФС на користь ОСОБА_5 середній заробіток за час вимушеного прогулу, у зв'язку з незаконним звільненням з посади за період з 05.05.2015 р. по 19.12.2018 р. в сумі 103 689,87 грн.

Однак, розмір грошового зобов'язання, що підлягає стягненню на користь позивача, визначається згідно із приписами постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 "Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати", відповідно до якої середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Так, відповідно до пункту 8 Порядку № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно довідки Чернігівської митниці ДФС від 29.05.2019 р. за останні два календарних місяці роботи заробітна плата позивача становить 3175 грн. 80 коп. У той же час, середньоденний розмір заробітної плати позивача складав 151,22грн.

Кількість робочих днів у період вимушеного прогулу позивача складає 910. Відповідно, середній заробіток ОСОБА_5 за час вимушеного прогулу з 06 травня 2015 року по 19 грудня 2018 року складає 137 610,20 грн.

Водночас, при здійсненні розрахунку судом першої інстанції не взято до уваги, що час вимушеного прогулу у позивача становить 910 днів і середній заробіток за час вимушеного прогулу з 06 травня 2015 року по 19 грудня 2018 року складає 137 610,20 грн.

Згідно правової позиції, яка висвітлена в п. 9 мотивувальної частини рішення Конституційного суду України від 30.01.2003 р. N 3-рп/2003, «Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13)».

Відповідно до п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правомірно задоволено позовні вимоги ОСОБА_5, однак, вимоги в частині здійснення нарахування середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивачу не вірно задоволено у розмірі 103689,87 грн., а тому постанова суду в цій частині підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог у розмірі 137 610,20 грн. В решті рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_5 частково спростовують висновки суду першої інстанції та знайшли своє належне підтвердження в суді апеляційної інстанції.

В той час, як доводи апеляційної скарги Чернігівської митниці ДФС не спростосують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції частково не відповідають встановленим обставинам по справі, допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального права частково призвели до неправильного вирішення справи, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню в частині з прийняттям нового рішення в цій частині.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 229, 243, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Чернігівської митниці ДФС залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2018 року в частині стягнення з Чернігівської митниці ДФС () на користь ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв'язку з незаконним звільненням з посади за період з 05.05.2015 по 19.12.2018 в сумі 103 689,87 грн. - скасувати та прийняти в цій частині нову постанову, якою стягнути з Чернігівської митниці ДФС на користь ОСОБА_5 середній заробіток за час вимушеного прогулу у зв'язку з незаконним звільненням з посади за період з 05 травня 2015 року по 19 грудня 2018 року в сумі 137 610,20 грн. (сто тридцять сім тисяч шістсот десять грн.20 коп.).

В решті рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Судді Вівдиченко Т.Р. Ганечко О.М. Кузьмишина О.М.

Повний текст постанови виготовлено 25.03.2019 р.