Справа № 805/4746/15-а
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2019-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

26 березня 2019 року

Київ

справа №805/4746/15-а

адміністративне провадження №К/9901/18712/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді - доповідача - Олендера І.Я.,

суддів: Гончарової І.А., Юрченко В.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження заяву Приватного акціонерного товариства «Азовський машинобудівний завод» про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 02.12.2016 в справі №805/4746/15-а за позовом Приватного акціонерного товариства «Азовський машинобудівний завод» до Мангуської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

У С Т А Н О В И В :

Приватне акціонерне товариство «Азовський машинобудівний завод» (далі - позивач, Товариство) звернулось до суду з позовом до Мангуської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області (далі - відповідач, заявник, контролюючий орган) про визнання протиправними дії відповідача щодо проведення камеральної перевірки своєчасності сплати податку на додану вартість, за результатами якої складено акт від 31.08.2015 № 100/05-40-15/32954671 та прийнято податкове повідомлення-рішення від 31.08.2015 № , визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 31.08.2015 № , яким до позивача застосований штраф у розмірі 20% у сумі 47507,65 грн за несвоєчасну сплату грошового зобов'язання податку на додану вартість.

Позовні вимоги Товариство обґрунтувало тим, що контролюючим органом було безпідставно проведено камеральну перевірку, на підставі якої і було прийнято оскаржуване податкове повідомлення - рішення, з огляду на те, що пунктом 3 перехідних положень Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів щодо податкової реформи" було встановлено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України, а отже враховуючи, що обсяг доходів позивача за попередній рік є меншим, ніж 20 млн. грн., дозволу КМУ на проведення перевірки податкова інспекція не отримувала, заява на проведення перевірки від позивача не надходила, рішення суду про призначення перевірки позивача відсутнє то, відповідно, контролюючим органом протиправно проведено перевірку.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 22.01.2016 позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення податкового органу від 31.08.2015 №, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Суд першої інстанції задовольняючі позовні вимоги в частині скасування податкового повідомлення - рішення, дійшов висновку, що норми п. 3 розд. II «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до Палаткового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 №71-VІІ, не містять посилань на види перевірок, які зазначені у ст. 75 Податкового кодексу України, а отже встановлені обмеження, (у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України) стосуються всіх перевірок визначених ст. 75 Податкового кодексу України, в тому числі і камеральних.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 18.10.2016 рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове рішення про відмову у задоволенні позову Товариства.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог Товариства, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що проведення або не проведення перевірки жодним чином не впливає на підстави застосування штрафу за положеннями пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України. Наведенні норми не пов'язують право податкового органу на застосування штрафу з фактом проведення перевірки, що доводить безпідставність посилання позивача на протиправність перевірки, як підставу неправомірності застосування штрафу. Прийнятність такої позиції судом першої інстанції є такою, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а саме відповідності акту перевірки належності та допустимості доказів стосовно податкового правопорушення.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, Товариство подало касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України, який ухвалою від 02.12.2016 відмовив у відкритті касаційного провадження у справі № 805/4746/15-а на підставі пункту 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства (у редакції на час прийняття ухвали).

Не погодившись з ухвалою Вищого адміністративного суду України від 02.12.2016 Приватне акціонерне товариство «Азовський машинобудівний завод» подало до Верховного Суду України заяву про її перегляд з підстав, встановлених п. 1 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) в редакції Закону України від 13 липня 2017 року № 2136-VIII.

Ухвалою Верховного Суду України від 07.03.2017 відкрито провадження у справі № 805/4746/15-а за позовом Приватного акціонерного товариства «Азовський машинобудівний завод» до Мангуської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Згідно з підпунктом 1 пункту 1 Перехідних положень КАС (у редакції цього Кодексу, викладеній згідно із Законом України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII) заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України в адміністративних справах, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку колегією у складі трьох або більшої непарної кількості суддів за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви розглядаються без повідомлення та виклику учасників справи, за винятком випадку, коли суд з огляду на обставини справи ухвалить рішення про інше.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 Перехідних положень КАС (у редакції цього Кодексу, викладеній згідно із Законом України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII) заяви і скарги, зазначені в підпунктах 1, 3 - 6 цього пункту, передаються відповідно до Касаційного адміністративного суду, Великої Палати Верховного Суду за розпорядженням керівника апарату суду, до якого подані такі заяви і скарги, протягом тридцяти днів з дня набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Заява зареєстрована у Касаційному адміністративному суді у складі Верховного Суду 8 лютого 2018 року.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 лютого 2018 року у справі визначено склад колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду: Олендер І.Я. (суддя-доповідач), Гончарова І.А., Юрченко В.П.

Розгляд заяви позивача здійснюється Верховним Судом за правилами глави третьої Розділу 4 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 13 липня 2017 року №2136-VIII, без повідомлення та виклику учасників справи.

За правилами пункту 1 частини першої статті 237 КАС України мотивом перегляду Верховним Судом України судових рішень в адміністративних справах є зокрема, неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Ухвалення різних за змістом судових рішень матиме місце в разі, коли суд (суди) касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ за тотожних предметів спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового матеріально-правового регулювання спірних правовідносин дійшов (дійшли) протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

У заяві Товариство просить переглянути вказану ухвалу Вищого адміністративного суду України посилаючись на наявність підстав, встановлених пунктом 1 частини першої статті 237 КАС України, а саме неоднакове застосування статті 76, пунктів 86.2, 86.8 статті 86, пункту 113.3 статті113, пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України.

На обґрунтування заяви додано копії ухвал Вищого адміністративного суду України від 04.03.2015 (№ К/800/82083/12) та від 22.06.2016 (№ К/800/53023/15), які, на думку позивача, підтверджують неоднакове застосування судом касаційної інстанції вищезазначених норм матеріального права.

Позиція Товариства наведена в позовній заяві, касаційній скарзі, у заяві про перегляд рішення суду касаційної інстанції, та полягає в протиправності проведення камеральної перевірки під час дії мораторію на проведення перевірок, а відповідно і протиправність застосування фінансових санкцій на підставі акту за результатами такої перевірки.

Суди встановили наступні фактичні обставини справи.

31.08.2015 відповідачем складено акт №100/05-40-15/32954671 камеральної перевірки своєчасності сплати ПДВ по деклараціям за травень 2014, червень 2014, серпень 2014, листопад 2014, грудень 2014, по уточнюючому розрахунку від 29.07.2015 до декларації за червень 2014, по податкових повідомленнях - рішеннях № від 04.09.2014 та встановлено порушення Товариством вимог п. 203.2 статті 203 Податкового кодексу України, а саме несвоєчасна сплата податку на додану вартість на суму 236 288,25 грн.

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 31.08.2015 № , яким Товариству нараховано штраф у розмірі 47 257,65 грн.

НОРМАТИВНЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН І ОЦІНКА СУДУ

Податковий кодекс України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин):

Підпункт 20.1.4 пункту 20.1 статті 20

Контролюючі органи мають право проводити перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Пункт 75.1 статті 75

Контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Підпункт 75.1.1 пункту 75.1 статті 75

Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій).

Пункт 76.1 статті 76

Камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.

Закон України №71-VIII від 28 грудня 2014 року "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи":

Пункт 3 Прикінцевих положень.

У 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України. Зазначене обмеження не поширюється: з 1 січня 2015 року на перевірки суб'єктів господарювання, що ввозять на митну територію України та/або виробляють та/або реалізують підакцизні товари, на перевірки дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість; з 1 липня 2015 року на перевірки платників єдиного податку другої і третьої (фізичні особи - підприємці) груп, крім тих, які здійснюють діяльність на ринках, продаж товарів у дрібнороздрібній торговельній мережі через засоби пересувної мережі, за винятком платників єдиного податку, визначених пунктом 27 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, з питань дотримання порядку застосування реєстраторів розрахункових операцій.

Висновок щодо нормативного регулювання спірних правовідносинах

Камеральна перевірка є одним з видів податкових перевірок, встановлених пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, та за своєю правовою сутністю є формою документального контролю за дотриманням платником вимог податкового законодавства на підставі декларацій та інших документів податкової звітності, одержаних від платника.

При цьому, будь-якого окремого рішення для проведення даного виду перевірки не вимагається, оскільки подання платником податків податкової звітної документації автоматично виступає юридичним фактом для перевірки її достовірності. Наведене свідчить про обов'язковий характер камеральної перевірки, яка проводиться у випадку подання платником звітних документів до контролюючого органу.

Мета камеральної перевірки - виявити в поданій звітності, інших даних систем електронного адміністрування, єдиних реєстрів, арифметичні та/або методологічні помилки, або інші відомості, які призвели до заниження або завищення податкового зобов'язання або посвідчують інші реєстраційні порушення, які доводять склад податкового правопорушення. Камеральна перевірка проводиться на систематичній основі, тобто перевіряються всі без винятку податкові декларації та уточнюючі розрахунки, подані платником, якого перевіряють.

З аналізу вищезазначених норм, зокрема і пункту 3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким встановлений спеціальний порядок проведення перевірок суб'єктів господарювання за певними умовами, вбачається, що запроваджені наведеним Законом обмеження не стосуються камеральних перевірок, які є функцією здійснення повноважень контролюючим органом. Разом з тим, об'єктом камеральної перевірки є виключно дані, які знаходяться в розпорядженні податкового органу, будь-які інші дані не можуть бути предметом дослідження податковим органом.

На користь такого висновку свідчить і мета, з якою був прийнятий Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", а саме зменшення адміністративного навантаження на суб'єктів господарювання з річним оборотом менше 20 мільйонів грн, а також із метою ефективного використання ресурсів фіскальних органів було тимчасово обмежено здійснення щодо таких платників податків окремих видів податкових перевірок, проведення яких потребувало значних зусиль як із боку контролюючих органів, так і платників податків. Разом із тим, проведення камеральних перевірок через їх спрощену процедуру не вимагає від платників податків будь-яких витрат часу та ресурсів, не створює для платників будь-якого додаткового адміністративного навантаження та не заважає нормальному перебігу їх господарської діяльності.

Загальний висновок щодо правової оцінки обставин справи.

Системний аналіз наведених вище положень норм Податкового кодексу України дає підстави для висновку про те, що встановлені Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 №71-VIII обмеження щодо проведення перевірок суб'єктів господарювання за певними умовами не стосуються камеральних перевірок, об'єктом яких є виключно дані, які знаходяться в розпорядженні контролюючого органу.

Зазначене дає підстави для висновку, що Вищий адміністративний суд України правильно застосував норми матеріального права щодо спірних правовідносин та фактично обґрунтовано погодився з висновком суду апеляційної інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог Товариства.

Відповідно до частини першої статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України непідтвердження обставин, які стали підставою для перегляду справи, або якщо норма права у рішенні, про перегляд якого подана заява, застосована правильно, у задоволенні заяви про перегляд судового рішення належить відмовити.

Враховуючи вищезазначене, керуючись статтями 241 - 244, 244-1 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 13 липня 2017 року №2136-VIII, пунктом 1 частини першої Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII, Суд,

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства «Азовський машинобудівний завод» про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 02.12.2016 у справі № 805/4746/15-а відмовити.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

…………………………….

…………………………….

…………………………….

І.Я. Олендер

І.А. Гончарова

В.П. Юрченко,

Судді Верховного Суду