Справа № 826/3670/17
Суддя: Аліменко Володимир Олександрович
Дата ухвалення: 2019-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/3670/17 Суддя (судді) першої інстанції: Кузьменко В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Аліменка В.О.,

суддів Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,

за участю секретаря Лебедєвої Ю.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, без фіксування технічними засобами, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України, апеляційну скаргу Лозівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 грудня 2018 року у справі за адміністративним позовом Товаритсва з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" як оператор спільної діяльності між Публічним акціонерним товариством "Укргазвидобування", компанією Місен Ентерпрайзес АБ до Лозівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва, оскільки вважає, що камеральна перевірка з питань своєчасності сплати ТОВ "Карпатигаз" самостійно визначеного податкового зобов'язання з рентної плати за користування надрами для видобування природного газу проведена відповідачем поза межами його компетенції, а затримка у перерахуванні податку до відповідного бюджету виникла з вини обслуговуючого банку.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 грудня 2018 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій останній просить суд вказане судове рішення скасувати та винести нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. На думку апелянта, оскаржувана постанова винесена судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, у судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що у матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів на місці ухвалила проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, зміст апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Як встановлено судом апеляційної інстанції та підтверджується матеріалами справи, Лозівською ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області проведена камеральна перевірка позивача з питання несвоєчасності сплати самостійно задекларованої узгодженої суми грошового зобов'язання з рентної плати за користування надрами для видобування вуглеводної сировини, а саме, природного газу за квітень 2016. За результатами перевірки складено акт від 23.09.2016 № 160/20-28-12-114/337504782.

Товариством, відповідно до поданої податкової декларації з рентної плати за користування надрами для видобування природного газу за квітень 2016 року та додатків до неї визначено грошове зобов'язання з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин у сумі 2 583 304Л2 грн по строку сплати -30.05.2016.

Перевіркою встановлено факт несвоєчасної сплати узгодженої суми грошових зобов'язань рентної плати за користування надрами для видобування природного газу -із затримкою на 1 день, що є порушенням п.57.1 ст.57, п. 257.1 ст.257 Податкового кодексу України.

За результатами перевірки Лозівською ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області за несвоєчасну сплату грошового зобов'язання з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин (природного газу) у сумі 2 583 304,12 грн. винесено податкове повідомленням - рішення від 17.10.2016 № про застосування штрафних санкцій у розмірі 258 330,41 грн (10%).

Не погоджуючись із вказаним рішенням податкового органу, позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ТОВ "Карпатигаз" підлягає задоволенню.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств, рентної плати протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Згідно із п. 257.1 ст.257 Податкового кодексу України базовий податковий (звітний) період для рентної плати дорівнює календарному кварталу, а для рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин за видобування нафти, конденсату, природного газу, у тому числі газу, розчиненого у нафті (нафтового (попутного) газу), етану, пропану, бутану, рентної плати за користування радіочастотним ресурсом України та рентної плати за транспортування нафти і нафтопродуктів магістральними нафтопроводами та нафтопродуктопроводами, транзитне транспортування трубопроводами аміаку територією України, дорівнює календарному місяцю.

На суму податкових зобов'язань з рентної плати, що нарахована платником рентної плати за податковий (звітний) період, але не сплачена протягом 10 календарних днів, що настають за останнім календарним днем граничного строку подання податкової декларації, нараховується пеня в порядку, встановленому розділом II цього Кодексу (п.п.258.1.2 п.258.1 ст.258 названого Кодексу).

З аналізу вищевикладених норм вбачається, що податкова декларація по рентній платі за користування надрами за квітень 2016 року повинна була бути подана не пізніше 20.05.2016 року, а відповідне узгоджене податкове зобов'язання сплачене не пізніше 30.05.2016 року.

Як свідчать матеріали справи, 19 травня 2016 року позивач подав податкову декларацію з рентної плати, в якій визначив податкове зобов'язання по рентній платі за користування надрами для видобування природного газу за квітень 2016 року у розмірі 2 588 854,08 грн.

З метою сплати зазначеного податкового зобов'язання позивач 30 травня 2016 року в електронній системі "Система дистанційного банківського обслуговування клієнтів iFOBS" (Клієнт-Банк) сформовав та направив на проведення платежу обслуговуючому банку - ПАТ "Сбербанк" електронне платіжне доручення за №1454.

Суд встановив, що ПАТ "Сбербанк" здійснює розрахункове обслуговування позивача в електронній формі "Клієнт-Банк" відповідно до додаткової угоди №2 від 17 серпня 2012 року, укладеної до договору банківського рахунку №Т130-010000077 від 17 серпня 2012 року.

Згідно з умовами банківського рахунку №Т-130-010000077 від 17 серпня 2012 року операційний час банку з 09:00 год. до 17:00 год., післяопераційний - з 17:00 год. до 17:30 год.

Крім того, додатковою угодою №2 від 17 серпня 2012 року до договору банківського рахунку №Т-130-010000077 від 17 серпня 2012 року визначено, що електронні платіжні документи приймаються та виконуються банком в операційний час, що встановлений банком, виключно в день отримання таких електронних платіжних доручень. Електронний платіжний документ, що надійшов до банку після спливу операційного часу - у разі технічної можливості та за плату, визначену тарифами банку, виконується в день отримання електронних платіжних документів.

Технічна можливість передбачає, в тому числі, рахування режиму роботи системи електронних платежів Національного банку України у відповідності до Технологічного регламенту роботи системи електронних платежів Національного банку України.

Згідно з пунктом 3.4 додаткової угоди №2 від 17 серпня 2012 року до договору банківського рахунку №Т-130-010000077 від 17 серпня 2012 року електронний платіжний документ вважається прийнятим у випадку отримання клієнтом повідомлення про його прийом, що формується системою "Клієнт-банк".

Як вбачається зі скріншоту електронного журналу реєстрації платіжних доручень в системі "Клієнт-банк", долученого до матеріалів справи, електронне платіжне доручення №1454 від 30 травня 2016 року отримано ПАТ "Сбербанк" 30 травня 2016 року о 16:41 год., тобто, в межах операційного часу банку.

З наданих на вимогу суду пояснень ПАТ "Сбербанк" від 21 грудня 2017 року №14582/4/07-21 вбачається, що банк не заперечує факт надходження належним чином оформленого платіжного доручення ТОВ "Карпатигаз" №1454 на суму 2 583 304,12 грн.

Відповідно до статті 22 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" ініціювання переказу здійснюється за платіжним дорученням.

Під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника.

Пунктом 8.1 статті 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" визначено, що банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Порядок прийняття, реєстрації банками платіжних доручень, списання коштів з рахунків платника та виконання платіжних доручень встановлені Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року №22 (далі по тексту - Інструкція).

Згідно з пунктом 2.14. Інструкції банк платника на всіх примірниках прийнятих розрахункових документів і на реєстрах обов'язково заповнює реквізити "Дата надходження" і "Дата виконання", а банк стягувача - "Дата надходження в банк стягувача" (якщо ці реквізити передбачені формою документа), засвідчуючи їх підписом відповідального виконавця та відбитком штампа банку. На документах, прийнятих банком після закінчення операційного часу, крім того, ставиться штамп "Вечірня".

Відміткою про дату реєстрації банком платіжного доручення платника про сплату платежів до бюджету є заповнення в ньому реквізиту "Дата надходження", який банк заповнює незалежно від дати складання платником цього платіжного доручення.

У розрахункових документах дата, зазначена в реквізиті "Дата виконання", має відповідати: даті списання коштів з рахунку платника та зарахування на рахунок отримувача в разі їх обслуговування в одному банку; даті списання коштів з рахунку платника та з кореспондентського рахунку банку платника в разі обслуговування отримувача в іншому банку.

Відповідно до пункту 2.19 Інструкції розрахункові документи, що надійшли до банку протягом операційного часу, банк виконує в день їх надходження. Розрахункові документи, що надійшли після операційного часу, банк виконує наступного операційного дня.

Під час судового розгляду судом апеляційної інстанції встановлено, що електронний платіжний документ №1454 від 30 травня 2016 року отримано ПАТ "Сбербанк" 30 травня 2016 року о 16:41 год., тобто в межах операційного часу банку, проте, операція проведена банком лише на наступний день 31 травня 2016 року.

При цьому, як зазначає позивач та не спростовано матеріалами справи, кошти, які були необхідні для своєчасності сплати податкового зобов'язання, були наявні на поточному рахунку позивача.

Наведене свідчить, що несвоєчасна сплата ТОВ "Карпатигаз" самостійно визначеного податкового зобов'язання відбулася з вини банку - ПАТ "Сбербанк", про що позивача повідомив відповідача.

Відповідно до п. 22.4 ст. 22 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" ініціювання переказу вважається завершеним з моменту прийняття банком платника розрахункового документа на виконання. При цьому банк має забезпечити фіксування дати прийняття розрахункового документа на виконання. Що ж до проведення самого переказу грошей, то це є обов'язковою функцією, яку має виконувати платіжна система (п. 1.29 статті 1 даного Закону).

Відповідальність банків при здійсненні переказу визначається положеннями статті 32 Закону України "Про платіжні системи та переказ грошей в Україні".

Відповідно до пп.16.5.1 п.16.5 статті 16 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" за порушення строків зарахування податків, зборів (обов'язкових платежів) до бюджетів або державних цільових фондів, встановлених законодавством, з вини банку такий банк сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, у розмірах, встановлених для відповідного податку, збору (обов'язкового платежу), а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Законом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податку, збору (обов'язкового платежу) до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків, зборів (обов'язкових платежів) звільняється від відповідальності за несвоєчасне або неповне зарахування таких платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

З аналізу вищевикладеного вбачається, що якщо неперерахування податку або збору не є наслідком винних дій платника податку, то до нього не можуть бути застосовані штрафні санкції, пеня або пред'явлена вимога про повне перерахування податкових платежів до бюджетів та державних цільових фондів.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що позивачем вчасно, у строки, визначені чинним законодавством подано до банку на виконання платіжний документ № 1442 від 30.05.2016 року, зокрема, в операційний час банку, а саме о 16:41 год., тому несвоєчасне перерахування податку до бюджету відбулося з вину банку, а не позивача, що виключає настання відповідальності передбаченої абзацом 1-2 п. 126.1 статті 126 Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно визначення, наведеного у пп. 75.1.1 п. 75.1 статті 75 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент сплати позивачем грошового зобов'язання з рентної плати за користування надрами для видобування природного газу (30.05.2016 року), камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

З аналізу положень Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент сплати позивачем грошового зобов'язання з рентної плати за користування надрами для видобування природного газу (30.05.2016 року)) вбачається, що предметом камеральної перевірки у даному випадку може бути лише податкова звітність, тобто правильність відомостей, зазначених у відповідній податковій звітності, яку може бути здійснено контролюючим органом протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем подання такої декларації.

Разом із тим, у зв'язку з внесеними змінами до Податкового кодексу України, починаючи з 01.01.2017 року пп. 75.1.1 п. 75.1 статті 75 цього Кодексу викладено у новій редакції, якою передбачено, що предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов'язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Таким чином, право проведення перевірки своєчасності сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов'язання в межах камеральної перевірки надано контролюючому органу лише з 01.01.2017 року, з огляду на що, відповідачем безпідставно проведено камеральну перевірку щодо своєчасності сплати позивачем грошових зобов'язань з рентної плати за квітень місяць 2016 року на підставі податкового законодавства, яке набуло чинності з 01.01.2017 року.

Аналогічна правова позиція викладено у постанові Верховного суду від 26.06.2018 року №826/18513/16.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що податкове повідомлення-рішення від 15.02.2018 року № є протиправними та підлягає скасуванню з огляду на дотримання позивачем норм чинного законодавства, при цьому відповідачем не спростовано наданих доказів та не доведено наявністю порушень норм Податкового кодексу України з боку позивача.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що податкове повідомлення-рішення Лозівської ОДПІ від 17 жовтня 2016 року № є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду доводами апелянта не спростовані, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Лозівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 грудня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття. Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма