Справа № 520/1660/19
Суддя: Шляхова О.М.
Дата ухвалення: 2019-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2019 р. № 520/1660/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шляхової О.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в особі опікуна (законного представника) ОСОБА_2 до Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 в особі опікуна (законного представника) ОСОБА_2 (АДРЕСА_3) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 2 під., 3 пов., м. Харків, 61022), в якому просить суд :

Визнати протиправною бездіяльність Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (Адреса місцезнаходження :61022, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 2 під., 3 поверх, Ідентифікаційний номер 22682017) щодо невиплати пенсії ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1, Ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрований : АДРЕСА_2,фактичне місце проживання: АДРЕСА_1, в особі опікуна ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4, Ідентифікаційний номер НОМЕР_4.Зареєстрована: АДРЕСА_2, Фактичне місце проживання: АДРЕСА_1.) З 01 листопада 2014 року по ЗО червня 2018 року та з 01 серпня 2018 року.

Зобов'язати Київське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова (Адреса місцезнаходження: 61022, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 2 під., З поверх Ідентифікаційний номер 22682017) поновити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, Ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрований : АДРЕСА_2, фактичне місце проживання АДРЕСА_1, в особі опікуна ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4 Ідентифікаційний номер НОМЕР_5 зареєстрована: АДРЕСА_2.Фактичне місце проживання: АДРЕСА_1.) за період з 01 листопада 2014 року по 30 червня 2018 року та з 01 серпня 2018 року на рахунок, відкритий у публічному акціонерному товаристві Державний ощадний банк України.

Позивач вважає, що оскаржувана бездіяльність відповідача є незаконною та такою, що порушує його право на пенсійне забезпечення.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що він є пенсіонером та отримував пенсію по інвалідності з 1992 року. З 2011 року позивач визнаний недієздатним, опікуном призначена його дружина ОСОБА_2. З листопада 2014 року припинив отримувати пенсію, а з 2017 року перебував на обліку у Управлінні праці та соціального захисту населення Адміністрації Київського району Харківської міської ради як внутрішньо переміщена особа, що підтверджується довідкою від 24 листопада 2017 року № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. На початку 2018 року позивач звернувся до Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова з необхідними документами для отримання пенсії. Будь-якого підтвердження йому видано не було, лише відповідали усно, що не надійшла відповідь від органу державної влади. За липень 2018 року позивачу виплачена пенсія за один місяць, після цього виплати припинилися. 10 серпня 2018 року позивач звернувся до Головного управління пенсійного фонду в Харківській області із запитом про причини не виплати йому поточної пенсії та заборгованості по пенсії з 2018 року. Листом від 23 вересня 2018 року повідомлено про те, що позивача взято на облік та виплата буде проводитись відповідно до встановленого порядку. Однак більше жодних виплат здійснено не було. У жовтні 2018 року позивач знову звернувся до Головного управління Пенсійного фонду у Харківській області із запитом на яких підставах не виплачується пенсія. Листом від 12 грудня 2018 року позивача повідомлено, що виплата пенсії припинена на підставі інформації з інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, які перетинають кордон. Таким чином, позивач вказав, що на сьогоднішній день існує заборгованість по сплаті пенсії за період з листопада 2014 року до 01 липня 2018 року, а також, припинена виплата пенсії з 01 серпня 2018 року. Посилаючись на Конституцію України, Рішення Європейського суду з прав людини, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» тощо, позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою суду від 20.02.2019 року відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачу, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Представником відповідача через канцелярію суду подане клопотання про закриття провадження по справі у зв'язку із тим, що ОСОБА_1 не перебуває на обліку в Київському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Харкова та ніяких видів пенсії не отримує.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст.229 КАС України.

Оскільки суддя з 14.03.2019 р. по 25.03.2019 року перебувала на лікарняному, справа розглядається у перший робочий день судді після її виходу з лікарняного.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вивчивши норми матеріального та процесуального права, якими врегульовані спірні правовідносини вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав та мотивів.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно рішення Микитівського районного суду м.Горлівки Донецької області, позивач - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_7, визнаний недієздатним, опікуном встановлена ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4. Позивач має статус внутрішньо переміщеної особи, що підтверджується довідкою від 24.11.2017 року №. Відповідачем було припинено виплату пенсії позивачу з 01 листопада 2014 року по 30 червня 2018 року та з 01 серпня 2018 року.

Позивач, ОСОБА_1, перебуває на обліку в Київському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Харкова, як внутрішньо переміщена особа на підставі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 24.11.2017 року №.

З 2011 року позивач визнаний недієздатним, опікуном призначена його дружина ОСОБА_2. З листопада 2014 року позивач не отримував пенсію, а з 2017 року перебував на обліку у Управлінні праці та соціального захисту населення Адміністрації Київського району Харківської міської ради як внутрішньо переміщена особа, що підтверджується довідкою від 24 листопада 2017 року № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. На початку 2018 року позивач звернувся до Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова з необхідними документами для отримання пенсії. Будь-якого підтвердження йому видано не було, лише відповідали усно, що не надійшла відповідь від органу державної влади.

Лише за липень 2018 року позивачу виплачена пенсія за один місяць, після цього виплати знову припинилися у зв'язку із чим 10 серпня 2018 року позивач звернувся до Головного управління пенсійного фонду в Харківській області із запитом про причини не виплати йому поточної пенсії та заборгованості по пенсії з 2018 року.

Листом від 23 вересня 2018 року повідомлено про те, що позивача взято на облік та виплата буде проводитись відповідно до встановленого порядку. Однак більше жодних виплат здійснено не було. У жовтні 2018 року позивач знову звернувся до Головного управління Пенсійного фонду у Харківській області із запитом на яких підставах не виплачується пенсія. Листом від 12 грудня 2018 року позивача повідомлено, що виплата пенсії припинена на підставі інформації з інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, які перетинають кордон. Таким чином, позивач вказав, що на сьогоднішній день існує заборгованість по сплаті пенсії за період з листопада 2014 року до 01 липня 2018 року, а також, припинена виплата пенсії з 01 серпня 2018 року.

Не погоджуючись із такою бездіяльністю відповідача позивач звернуся із означеним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступними приписами норм чинного законодавства

Суд зазначає, що у положеннях ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбаченим законом.

Таким чином, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Відповідно до Преамбули Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" цей Закон, зокрема, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій.

Зміна умов і норм загальнообов'язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Частиною 3 статті 4 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Відповідно до пункту 16 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Тобто, положення цього Закону є пріоритетними в питаннях виплати пенсій.

Отже, правовим актом, яким, зокрема, визначено підстави припинення пенсійних виплат, є Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Інші нормативно-правові акти у сфері правовідносин, врегульованих Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", можуть застосовуватися за умови, якщо вони не суперечать цьому Закону.

Частиною 1 статтею 49 Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 2 статті 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

Таким чином, припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення і лише з підстав, визначених статтею 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Отже, вказаною нормою визначено перелік підстав припинення виплати пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду.

При цьому, суд зазначає, що перелік підстав припинення виплати пенсії, визначений частиною 1 статті 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, передбачених законом.

З 22.11.2014 року набрав чинності Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», яким відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, закріплені гарантії для внутрішньо переміщених осіб.

Зокрема, відповідно до статті 7 цього закону, для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на пенсійне забезпечення, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

У пункті 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» встановлено, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 509. Виплата (продовження виплати) пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення (далі - соціальні виплати), що призначені зазначеним особам, здійснюється виключно через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України".

Тобто, за приписами наведеної норми умовами призначення та продовження виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам є: знаходження внутрішньо переміщених осіб на обліку місця перебування, що підтверджується довідкою; наявність рахунку в установі ПАТ «Державний ощадний банк».

Згідно п.6 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 509 від 01.10.2014 (в редакції Постанови КМ № 352 від 08.06.2016) (далі Порядок №509) довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 Закону та абзацом шостим цього пункту. Довідка, яка не скасована і строк дії якої не закінчився, є дійсною та діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 Закону.

Судом встановлено, що довідка про взяття позивача на облік як особу, переміщену з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, є дійсною. Доказів про її скасування відповідачем не надано.

Відповідно ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа: 1) подала заяву про відмову від довідки; 2) скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину; 3) повернулася до покинутого місця постійного проживання; 4) виїхала на постійне місце проживання за кордон; 5) подала завідомо недостовірні відомості.

За приписами п.71 Порядку №509 у разі наявності підстав, передбачених статтею 12 Закону, МВС, Національна поліція, ДМС, СБУ, Адміністрація Держприкордонслужби, Мінфін подають уповноваженому органу відповідну інформацію для прийняття рішення щодо зняття з обліку внутрішньо переміщених осіб.

Рішення про скасування дії довідки відповідно до статті 12 Закону приймається керівником уповноваженого органу за місцем проживання особи та надається їй протягом трьох днів з дати прийняття такого рішення або надсилається на адресу місця проживання, зазначену в довідці.

В матеріалах справи відсутні докази про скасування дії довідки внутрішньо переміщеної особи позивача органом, який її видав.

У статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» зазначені підстави припинення та поновлення виплати пенсії. У частині 1 цієї статті визначено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Суд зазначає, що відповідачем доказів прийняття відповідного рішення, до матеріалів справи не надана.

Крім того, суд зазначає, що у рішенні у справі "Суханов та Ільченко проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (цитата у п. 25 цього рішення).

Отже, припиняючи нарахування та виплату позивачеві пенсії за відсутності передбачених законами України підстав, відповідач порушив право позивача на отримання пенсії. При цьому право на отримання пенсії є об'єктом захисту за статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Втручання відповідача у право позивача на мирне володіння своїм майном у вигляді пенсії суд вважає таким, що не ґрунтується на Законі.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Щокін проти України", питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (цитата у п. 33 цього рішення).

Отже, встановлення судом відсутності законності втручання, тобто вчинення дій не у спосіб, визначений законом, є достатньою підставою для висновку про те, що право позивача на мирне володіння своїм майном було порушено.

Таким чином, відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження наявності підстав для припинення позивачеві виплати пенсії, а також не надано доказів на підтвердження обставин правомірності закриття провадження по справі.

Натомість матеріали справи містять копії довідок про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб від 24.11.2017 року за № НОМЕР_2, видану ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7 та від 24.11.2017 р. за № НОМЕР_3, видана ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, з яких вбачається, що місцем реєстрації (фактичного місця перебування) є : вул. Валентинівська, б. 13-а, кв. 110 у м. Харкові (Київський район м. Харкова).

Пунктом 1 частини 1 статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено негайне виконання рішення суду щодо присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Таким чином, суд вважає за необхідне звернути до негайного виконання дане рішення суду в частині виплати пенсії позивачу у межах суми за один місяць.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на те, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не доведено правомірності вчинених ним дій, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору за подання даного адміністративного позову, судові витрати з відповідача не присуджуються.

Керуючись статтями 14, 139, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 в особі опікуна (законного представника) ОСОБА_2 до Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (Адреса місцезнаходження :61022, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 2 під., 3 поверх, Ідентифікаційний номер 22682017) щодо невиплати пенсії ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, Ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрований: АДРЕСА_2, фактичне місце проживання: АДРЕСА_1), в особі опікуна ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4, Ідентифікаційний номер НОМЕР_4.Зареєстрована: АДРЕСА_2, Фактичне місце проживання: АДРЕСА_1.) з 01 листопада 2014 року по 30 червня 2018 року та з 01 серпня 2018 року.

Зобов'язати Київське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова (Адреса місцезнаходження: 61022, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 2 під., З поверх Ідентифікаційний номер 22682017) поновити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, Ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрований : АДРЕСА_2, фактичне місце проживання АДРЕСА_1, в особі опікуна ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4 Ідентифікаційний номер НОМЕР_5 зареєстрована: АДРЕСА_2.Фактичне місце проживання: АДРЕСА_1.) за період з 01 листопада 2014 року по 30 червня 2018 року та з 01 серпня 2018 року на рахунок, відкритий у публічному акціонерному товаристві Державний ощадний банк України.

Звернути до негайного виконання рішення суду у межах суми стягнення за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 27 березня 2019 року.

Суддя Шляхова О.М