Справа № 640/20158/18
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2019-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

26 березня 2019 року м. Київ№ 640/20158/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Катющенка В.П., за участю секретаря судового засідання Скидан С.В., здійснюючи підготовче провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 та Благодійної організації "Благодійний фонд "Києво-Печерська лавра" до Міністерства культури України, Заступника Міністра культури України Мазур Т.В. про визнання протиправним та скасування погодження, визнання протиправними дій, -

за участю:

від позивачів - ОСОБА_3;

від відповідача (Міністерство) - Олексієнко В.М.;

від відповідача - не з'явився

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 та Благодійна організація "Благодійний фонд "Києво-Печерська лавра" звернулись до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, у якому просять суд:

- визнати протиправним та скасувати погодження Міністерством культури України за підписом Заступника Міністра культури України Мазур Т.В. від 07.07.2016 № 580/10/61/16 історико-містобудівного обґрунтування будівництва індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_1;

- визнати протиправними дії Заступника Міністра культури України Мазур Т.В. щодо підписання погодження Міністерства культури України від 07.07.2016 № 580/10/61/16 історико-містобудівного обґрунтування будівництва індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_1.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.12.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі № 640/20158/18, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 29.01.2019.

У зв'язку з технічною неможливістю фіксування судового засідання 29.01.2019 відкладено підготовче засідання на 26.02.2019.

У зв'язку з хворобою головуючого судді, підготовче судове засідання 26.02.2019 відкладено на 26.03.2019.

29.01.2019 від представника Міністерства культури України надійшло клопотання про залишення позову без розгляду на підставі статей 122, 123 Кодексу адміністративного судочинства України у зв'язку з пропуском позивачем строку звернення до суду.

В обґрунтування вказаного клопотання представник Міністерства культури України зазначив, що ОСОБА_1 оскаржуються дії відповідача від 07.07.2016, а з даним позовом позивач звернувся до суду 30.11.2018. При цьому, ОСОБА_1, звертаючись до судового експерта Бойка М.В. 16.01.2018 з заявою про проведення судової будівельно-технічної експертизи, долучив до вказаної заяви історико-містобудівне обґрунтування будівництва індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_1, що свідчить про обізнаність вказаного позивача про порушене право ще станом на 16.01.2018.

22.02.2019 від представника позивачів надійшло заперечення на клопотання представника Міністерства культури України про залишення позову без розгляду.

У вказаних запереченнях представник позивачів посилається на ту обставину, що про порушене право позивачу стало явно відомо лише після отримання експертного висновку від 03.09.2018 № 42-18, а також листа Міністерства культури України від 31.10.2018 № 5141/10-5/13-18, у якому було зазначено, що погодження історико-містобудівного обґрунтування будівництва індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_1 здійснено без висновку Науково-методичної ради з питань охорони культурної спадщини Міністерства культури України. За таких обставин представник вважає, що позивачами дотримано строк звернення до суду.

У підготовчому судовому засіданні 26.03.2019 представник Міністерства культури України підтримала вказане клопотання з підстав, викладених у ньому, та просила суд його задовольнити.

Представник позивачів у судовому засіданні 26.03.2019 просила суд відмовити у задоволенні вказаного клопотання.

Вислухавши думку учасників справи, вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Частиною першою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини третьої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

З системного аналізу наведених положень Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для розгляду справи є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Так, предметом даного позову є визнання протиправним та скасування погодження Міністерством культури України за підписом Заступника Міністра культури України Мазур Т.В. від 07.07.2016 № 580/10/61/16 історико-містобудівного обґрунтування будівництва індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_1 та дій щодо підписання такого погодження.

З висновку судового експерта Бойка Миколи Володимировича за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 03.09.2018 № 42-18, долученої позивачем до позовної заяви, вбачається, що 16.01.2018 ОСОБА_1 звернувся з заявою до вказаного експерта про проведення судової будівельно-економічної експертизи, до якої додав історико-містобудівне обґрунтування, виконане Науково-дослідним інститутом історії архітектури та містобудування в 2015 році, та погоджене Міністерством культури України в 2016 році.

Вказане історико-містобудівне обґрунтування, виконане Науково-дослідним інститутом історії архітектури та містобудування в 2015 році, та погоджене Міністерством культури України в 2016 році, додано позивачем і до позовної заяви.

Таким чином, суд приходить до висновку, що станом на 16.01.2018 ОСОБА_6 було достеменно відомо про існування історико-містобудівного обґрунтування будівництва індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_1, розробленого у 2015 році та про затвердження останнього Міністерством культури України у 2016 році.

Отже, звертаючись до експерта за замовленням на проведення експертизи, позивач вже вважав своє право порушеним.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що про порушене право позивач дізнався ще 16.01.2018, звертаючись до судового експерта Бойка М.В., оскільки ще 16.01.2018 у його розпорядженні вже перебували історико-містобудівне обґрунтування будівництва індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_1, розроблене у 2015 році та інформація про затвердження останнього Міністерством культури України у 2016 році.

При цьому суд зазначає, що порушене право не може ставитись у залежність від результатів проведеної експертизи, оскільки жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили, так само висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом з іншими доказами за правилами, встановленими статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України.

Разом з тим, до суду з даним позовом (первісним) ОСОБА_1 звернувся лише 30.11.2018, тобто з пропуском шестимісячного строку звернення до суду.

При вирішенні питання щодо дотримання строків звернення до суду суд звертає увагу на практику Європейського суду з прав людини. У справах "Стаббігс та інші проти Великобританії", "Девеер проти Бельгії", суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

У справі "Пономарьов проти України" Європейський суд зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників процесу та своєчасного виконання ними передбачених процесуальним законом певних процесуальних дій. Інститут строків в судовому процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Згідно пункту 1 частини другої статті 183 Кодексу адміністративного судочинства України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що підстави, вказані представником ОСОБА_6 у запереченні на клопотання представника Міністерства культури України про залишення позову без розгляду, необґрунтованими та неповажними, та, відповідно, про наявність підстав для залишення адміністративного позову ОСОБА_6 до Міністерства культури України, Заступника Міністра культури України Мазур Т.В. про визнання протиправним та скасування погодження, визнання протиправними дій без розгляду.

Керуючись положеннями статей 122, 123, 183, пункту 8 частини 1 статті 240, 243, 248, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_6 до Міністерства культури України, Заступника Міністра культури України Мазур Т.В. про визнання протиправним та скасування погодження, визнання протиправними дій - залишити без розгляду.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ч. 1 ст. 256 КАС України . Відповідно до ч. 3 ст. 240 КАС України ухвала суду про залишення позову без розгляду може бути оскаржена у порядку, передбаченому ст.ст. 295 - 297 КАС України з урахуванням п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" КАС України в редакції Закону № 2147-VIII.

Суддя В.П. Катющенко