Справа № 0540/6873/18-а
Суддя: Данилевич Н.А.
Дата ухвалення: 2019-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

25 березня 2019 року

Київ

справа №0540/6873/18-а

адміністративне провадження №К/9901/7307/19

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Данилевич Н.А., суддів Бевзенка В.М., Шарапи В.М., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 09.11.2018 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2019 року у справі №0540/6873/18-а за позовом ОСОБА_2 до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, третя особа Головне управління Державної казначейської служби України у Донецькій області про стягнення компенсації заробітної плати та середнього заробітку за весь час затримки ,

ВСТАНОВИВ:

15 березня 2019 року касаційна скарга надійшла до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (надіслано засобами поштового зв'язку 13.03.2019 року).

Відповідно до ч.2 статті 328 КАС України визначено вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в касаційному порядку. До таких ухвал віднесено: про забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені в пунктах 3, 4, 5, 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 цього Кодексу, зокрема, про повернення заяви позивачеві (заявникові); відмови у відкритті провадження у справі; відкриття провадження у справі з порушенням правил підсудності; залишення позову (заяви) без розгляду; закриття провадження у справі; відмови у відкритті провадження про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами; заміни сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Разом з тим, згідно п.2 ч.2 ст.333 КАС України у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи), суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Предметом оскарження в суді касаційної інстанції в даному випадку є ухвала Донецького окружного адміністративного суду від 09.11.2018 року про залишення без розгляду адміністративного позову ОСОБА_2 до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, третя особа Головне управління Державної казначейської служби України у Донецькій області про стягнення компенсації заробітної плати та середнього заробітку за весь час затримки та постанова Першого апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2019 року, якою переглянуто ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 09.11.2018 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 09.11.2018 року позовну заяву ОСОБА_2 залишено без розгляду у зв'язку з тим, що позивачем не наведено суду достатніх та обґрунтованих підстав, що можуть свідчити про поважність причин пропуску строку звернення до суду з цим адміністративним позовом.

Разом з тим, з інформаційного ресурсу Єдиний державний реєстр судових рішень вбачається, що ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2018 року позовну заяву ОСОБА_2 було залишено без руху та надано відповідний термін для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання обґрунтованого клопотання про поновлення пропущеного строку для звернення до суду.

На виконання вищезазначеної ухвали на адресу суду 08.11.2018 року надійшла заява про поновлення строку звернення до адміністративного суду. Відповідно викладеного у даній заяві, позивачем зазначено, що остання вважає, що строк звернення нею не пропущено, адже на даний час, всупереч ст. 116 КзПП України, відповідачем не проведено розрахунок при звільнені у розмірі 3741 грн. 96 коп. по компенсації їй втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, нарахування якої передбачено Постановою КМУ №159 від 21 лютого 2001 року. Вказана компенсація (згідно інструкції №5 зі статистики заробітної плати), входить до структури заробітної плати.

Суд першої та апеляційної інстанцій дійшов вірного висновку щодо необхідності застосування до спірних правовідносин рішення Конституційного суду України від 22 лютого 2012 року №4-рп/2012 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв'язку з положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу, в якому було вирішено, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався.

Застосовуючи правове регулювання в частині визначення строків звернення до суду із позовними вимогами про стягнення компенсації заробітної плати за порушення строків її виплати, суди вірно застосували, відповідно вимог ст.242 КАС України, правову позицію висловлену у постанові Верховного суду від 24 жовтня 2018 року у справі №806/1568/17 про правомірність застосування ч. 1 ст. 233 КЗпП при вирішенні питання щодо строків звернення до суду із позовом про компенсацію за порушення строків виплати заробітної плати, який має обчислюватись дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Так, суди дійшли вірного висновку про те, що починаючи з лютого 2018 року (з моменту отримання коштів нарахованих та виплачених відповідачем на заявлений ОСОБА_2 рахунок в уповноваженій установі банку) позивач мала всі підстави звернутися до Донецького окружного адміністративного суду з даним адміністративним позовом, однак, звернулась лише 10 серпня 2018 року.

Частиною 3 ст. 123 КАС України встановлено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Отже, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли вірного висновку, що вказані скаржником підстави не є особливими та непереборними обставинами, які б виправдовували таке тривале порушення строку для звернення до суду з вказаним позовом.

Таким чином, правильне застосовування норми права, в даному випадку стосовно правомірності залишення без розгляду позовної заяви, з підстав не визнання судом причини пропуску строку звернення до суду поважними, є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, у зв'язку з чим колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість касаційної скарги.

Аналізуючи зазначені норми права та враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись статтею 333 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 09.11.2018 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2019 року у справі №0540/6873/18-а за позовом ОСОБА_2 до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, третя особа Головне управління Державної казначейської служби України у Донецькій області про стягнення компенсації заробітної плати та середнього заробітку за весь час затримки.

Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н.А. Данилевич

Судді В.М. Бевзенко

В.М. Шарапа