Справа № 335/651/19
Суддя: Геєць Ю. В.
Дата ухвалення: 2019-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

1Справа № 335/651/19 2-а/335/52/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2019 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Геєць Ю.В., за участю секретаря судового засідання Ровенської В.В., представника позивача адвоката ОСОБА_1, розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції у м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції в особі поліцейського сержанта поліції батальйону № 3 роти № 1 ОСОБА_3 про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції в особі поліцейського сержанта поліції батальйону № 3 роти № 1 ОСОБА_3, в якому просить визнати протиправними дії поліцейського батальйону № 3 роти № 1 Управління патрульної поліції у м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3 щодо винесення постанови серії ЕАВ № 848479 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП; скасувати постанову серії ЕАВ № 848479 від 09.01.2019 року, винесену поліцейським батальйону № 3 роти № 1 Управління патрульної поліції у м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що винесена відповідачем оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення не відповідає вимогам законодавства і підлягає скасуванню. Вказує на те, що в оскаржуваній постанові відсутнє посилання на докази, тому постанова не відповідає вимогам законодавства. Крім того, вважає, що винесення постанови на місці вчинення правопорушення є неправомірним та порушує права позивача на захист.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольни їх у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до постанови серії ЕАВ № 848479 від 09.01.2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ОСОБА_2 09.01.2019 року о 23-47 год. м. Запоріжжя, вул. Калнишевського, керував транспортним засобом VOLKSWAGEN PASSAT АХ9358НВ, проїхав перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофору, чим порушив п. 8.7.3 е ПДР України - порушення проїзду на заборонений червоний або миготливий, або два червоних миготливих вигнали, забороняючи рух. На позивача накладено штраф у розмірі 425 грн. за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. При цьому, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19).

Приймаючи рішення суд вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини.

Відповідно до статті 14 Закону України „Про дорожній рух учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно частиною 2 статтею 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонений сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного розїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїздній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови допомоги рук, а так само порушення правил навчальної їзди, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Слід зазначити, що відповідач мав право винести постанову на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання протоколу про адміністративне правопорушення, навіть у випадку незгоди особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з допущенним нею порушенням, що відповідає положенням ст. 258 КУпАП.

Частиною 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 33 КУпАП передбачено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Так, частиною 1 цього Закону закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Положеннями статті 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, вина водія у порушенні Правил дорожнього руху повинна доводитись певними доказами, серед яких показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, пояснення свідків тощо.

Відповідно до статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Судом встановлено, що підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, слугувало те, що позивач проїхав перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофору, чим порушив п. 8.7.3 е ПДР України.

Вказані обставини підтверджені дослідженим судом відеозаписом наданого відповідачем.

Також з вказаного відеозапису встановлено, що інспектором патрульної поліції на місці вчинення адміністративного правопорушення на вимогу позивача надано для огляду відеозапис зафіксованого правопорушення.

Отже, суд дійшов висновку, що порушення позивачем п. 8.7.3 е ПДР України доведено належними доказами, відповідно, в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відтак, інспектором патрульної поліції правомірно винесено відносно позивача постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Судом встановлено, що постанова ЕАВ № 848479 від 09.01.2019 року винесена уповноваженим на те органом та підписана уповноваженою особою, а також за формою і змістом відповідає вимогам ст.ст. 255, 256, 283 КУпАП, адміністративне стягнення у вигляді штрафу в доход держави у межах розміру, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Крім того, суд вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на спростування обставин, що викладені в оспорюваній постанові, та на підтвердження своїх пояснень, стосовно дій відповідача, які на його думку є незаконними, а постанова про накладення адміністративного стягнення ЕАВ № 848479 від 09.01.2019 року безпідставною та неправомірною.

З огляду на викладене, враховуючи наявні в справі докази, суд вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення ЕАВ № 848479 від 09.01.2019 року винесена відносно позивача уповноваженим на те органом, підписана уповноваженою особою та відповідає вимога закону, при цьому, факт порушення п. 8.7.3 е ПДР України позивачем спростований не був, а також будь-яких неправомірних дій при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення відносно позивача судом не встановлено, а тому суд вважає, що адміністративний позов є необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції у м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції в особі поліцейського сержанта поліції батальйону № 3 роти № 1 ОСОБА_3 про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Ю.В. Геєць