Справа № 592/11051/17
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2019-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2019 р.Справа № 592/11051/17
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Мельнікової Л.В. , Кононенко З.О. ,

за участю секретаря судового засідання Ковальчук А.С

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Заступника начальника Офісу великих платників податків ДФС ОСОБА_1 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 10.01.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Костенко В. Г., м. Суми, Сумська область по справі № 592/11051/17

за позовом ОСОБА_2

до Заступника начальника Офісу великих платників податків ДФС ОСОБА_1 , В.о. Голови ДФС України ОСОБА_3

про визнання протиправним і скасування постанови та рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі по тексту ОСОБА_2, позивач) звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми з позовом до заступника начальника офісу великих платників податків Державної фіскальної служби ОСОБА_1 (далі по тексту заступник начальника ОВПП ДФС ОСОБА_1В.), в.о. Голови Державної фіскальної служби України ОСОБА_3 (далі по тексту в.о. Голови ДФС України ОСОБА_3В.), в якому просив суд: визнати протиправним та скасувати рішення від 13.09.2017 року №20443/6/99-99-11-02-02-25 про розгляд скарги на постанову у справі про адміністративне правопорушення, винесене в.о. Голови ДФС ОСОБА_3; визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення від 11.08.2017 року, винесену Заступником начальника Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу у сумі 1700 грн.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 10.01.2019 року задоволено частково позов ОСОБА_2 (місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_1, б. 35 кв. 64, рнокпп НОМЕР_1) до заступника начальника офісу великих платників податків Державної фіскальної служби ОСОБА_1, в.о. Голови Державної фіскальної служби України ОСОБА_3 про визнання протиправним і скасування постанови та рішення.

Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення від 11.08.2017, винесену Заступником начальника Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_2 у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн.

Відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 (місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_1, б. 35 кв. 64, рнокпп НОМЕР_1) до в.о. Голови Державної фіскальної служби України ОСОБА_3 про визнання протиправним і скасування рішення.

Відповідач, заступник начальника ОВПП ДФС ОСОБА_1, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права при невірному застосуванню норм матеріального права, неправильне та неповне зясування фактичних обставин, що мають значення для вирішення справи, неправильне та неповне дослідження наявних у справі доказів, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 10.01.2019 року в частині задоволення позовних вимог та прийняти в цій частині нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, стверджує, що в порушення ст.242 КАС України, судом першої інстанції не враховано те, що адміністративну справу щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності було розглянуто у відповідності до вимог чинного законодавства. З викладених підстав вважає незаконним рішення суду першої інстанції.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому він, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, справа розглядається за відсутності сторін.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що 11.08.2017 заступником начальника Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби ОСОБА_1 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, якою було притягнуто ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу у розмірі 1 700,00 грн.

У постанові зазначено, що ОСОБА_2 вчинив правопорушення несвоєчасна сплата ЄСВ за грудень 2016-лютий 2017 на суму 18 343 133,25 грн. терміном сплати 20.01.2017, 20.02.2017, 20.03.2017, фактично сплачено 23.01.2017 по 05.07.2017 чим порушено абз.1 ч.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Копію зазначеної постанови було направлено позивачу поштою, та отримано ним 14.08.2017 року.

Не погоджуючись із вказаною постановою про накладення адміністративного стягнення від 11.08.2017 року, позивач звернувся до суду з даним позовом про визнання її протиправною та скасування.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування рішення від 13.09.2017 року №20443/6/99-99-11-02-02-25 про розгляд скарги на постанову у справі про адміністративне правопорушення, винесене в.о. Голови ДФС ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для їх задоволення з огляду на положення ст.ст. 288, 293 КпАП України, ст. 286 КАС України, оскільки предметом розгляду є саме постанова про накладення адміністративного стягнення.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог в частині скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 11.08.2017, суд першої інстанції виходив з недоведеності обгрунтування законності спірної постанови.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, отже, перегляду підлягає рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, з огляду на наступне.

У відповідності до п. 1 ст. 247 КУпАП обовязковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, як це передбачено статтею 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і обєктивного зясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 165-1 КУпАП, порушення порядку нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності щодо єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування або подання недостовірних відомостей, що використовуються в Державному реєстрі загальнообов'язкового державного соціального страхування, іншої звітності та відомостей, передбачених законами України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" і "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", порушення встановленого порядку використання та здійснення операцій з коштами Пенсійного фонду України, - тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, фізичну особу - підприємця або особу, яка забезпечує себе роботою самостійно, від тридцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ч. 4 ст.165-1 КУпАП, несплата або несвоєчасна сплата єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у тому числі авансових платежів, у сумі більше трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, фізичну особу - підприємця або особу, яка забезпечує себе роботою самостійно, від вісімдесяти до ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 9 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування платники єдиного внеску, крім платників, зазначених в п. п. 4, 5, 5-1 ч. 1 ст. 4 цього Закону, зобовязані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобовязані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

При цьому платники, зазначені в п. 1 ч. 1 ст. 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобовязані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі) . Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлені абз. 1 цієї частини, або за результатами звірення платника з органом доходів і зборів за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй. Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) , у тому числі в безготівковій чи натуральній формі. При цьому фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сум готівкою, зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчими документами чи будь-яких інших відрахувань. Платники єдиного внеску, зазначені в п. п. 4, 5, 5-1 ч. 1 ст. 4 цього Закону, зобовязані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок. Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом) , є календарний місяць, крім платників, зазначених в п. п. 4, 5 ч. 1 ст. 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, імя та по батькові, посада посадової особи) , який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, імя та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Згідно з ч.ч. 1 та 3 ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.

Крім того, Міністерством фінансів України від 02.07.2016 року №566 затверджено Інструкцію з оформлення органами доходів і зборів матеріалів про адміністративні правопорушення (далі Інструкція).

Пунктами 3, 4 вказаної Інструкції, відповідно до статей 276, 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Справа про адміністративне правопорушення розглядається у п'ятнадцятиденний строк з дня одержання органом доходів і зборів (посадовою особою) Протоколу та інших матеріалів справи.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За відсутності зазначеної особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Судом встановлено, що справа про адміністративне правопорушення була розглянута заступником начальника Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби ОСОБА_1 за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а саме ОСОБА_2

При цьому, позивачем було надіслано до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби клопотання про відкладення розгляду справи про адміністративне правопорушення у звязку з неможливістю прийняти участь у її розгляді 11.08.2017 року через зайнятість з 01 по 15 серпня у засіданнях трудового арбітражу (а.с.16).

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що встановлені обставини свідчать про порушення відповідачем норм чинного законодавства, та ставить під сумнів правомірність винесеної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

Крім того, з оскаржуваної постанови від 11.08.2017 року вбачається, що місцем винесення постанови є Офіс великих платників податків ДВС, тобто, в порушення вимог ч.1 ст.276 КУпАП, справу про адміністративне правопорушення було розглянуто в м.Києві, а не за місцем вчинення адміністративного правопорушення.

Більше того, що оскаржувана постанова від 11.08.2017 року не містить зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення, тобто відповідної норми Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с.17).

Колегія суддів звертає увагу на те, що згідно зазначеної постанови заявника притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу у сумі 1 700,00 грн. за порушення абз.1 ч.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Водночас, вказана норма Закону не врегульовує підстави та порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності за несвоєчасну сплату єдиного внеску та не визначає вид та розмір адміністративного стягнення.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що матеріали справи не містять, та відповідачем надано не було доказів щодо проведення належного розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Крім того, відповідачем ані до суду першої інстанції, ані до суду апеляційної інстанції не було надано акту проведеної перевірки, за результатами якого можливо дійти висновку про те, яке саме порушення було вчинене позивачем.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що ст. 38 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді) . Адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, повязаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених ст. ст. 164-14, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Судом встановлено, що позивача 11.08.2017 року було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення, вчинені за грудень 2016-лютий 2017 на суму 18 343 133,25 грн. терміном сплати 20.01.2017, 20.02.2017, 20.03.2017 року, при цьому представник відповідача вважав порушення триваючим, а тому вважав за можливе притягнення особи до відповідальності не пізніше двох місяців з дня виявлення такого порушення.

Колегія суддів зазначає, що вчинене позивачем правопорушення не відноситься до категорії триваючих, оскільки відповідно до абз.1 ч.8 ст.9 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування позивач зобов'язаний сплачувати єдиний внесок щомісячно, не пізніше 20 числа наступного місяця, а тому передбачений двомісячний строк має обчислюватися з дати вчинення самих правопорушень щомісячно.

Оскільки Законом України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування передбачено граничний термін сплати єдиного внеску, то відлік строку для застосування адміністративного стягнення за несвоєчасну сплату єдиного внеску починається з наступного дня після сплати єдиного внеску поза граничних термінів сплати.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо позивача не могло бути розпочато, та у разі відкриття підлягало закриттю у звязку з закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу, а тому постанову від 11.08.2017 року не можна визнати законною та обґрунтованою.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач, заступник начальника ОВПП ДФС ОСОБА_1, приймаючи оскаржувану постанову, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, без дотриманням вимог ч.2 ст.2 КАС України, отже, наявні підстави для скасування вищезазначеного рішення ОСОБА_1

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірність прийняття спірної постанови.

Таким чином, колегія суддів вказує на обґрунтованість цієї частини позовних вимог та погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 11.08.2017, винесеної Заступником начальника Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_2 у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ч. 1 ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта, відповідача у справі.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Заступника начальника Офісу великих платників податків ДФС ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 10.01.2019 року по справі № 592/11051/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_4
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_5 ОСОБА_6