Справа № 804/1354/16
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2019-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

28 березня 2019 року

Київ

справа №804/1354/16

адміністративне провадження №К/9901/53146/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Мороз Л.Л.,

суддів: Гімона М.М., Бучик А.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у касаційній інстанції адміністративну справу №804/1354/16

за позовом ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в ПАТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича, третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про скасування рішення, визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в ПАТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича на ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду 19 квітня 2018 року, постановлену у складі колегії суддів: головуючого судді Головко О.В. суддів: Суховарова А.В., Ясенової Т.І.

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в ПАТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича, третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просила:

- скасувати пункт 1 рішення Уповноваженої особи Фонду, яке оформлено наказом №813 від 16.09.2015 в частині застосування наслідків нікчемності договору банківського вкладу (депозиту) №004-03618-240215 "Найкращий від Миколая" від 24.02.2015;

- визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду щодо не включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу №004-03618-240215 від 24.02.2015;

- зобов'язати Уповноважену особу Фонду включити позивача до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в Публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про позивача для внесення її даних до Загального реєстру вкладників, які отримують кошти в межах гарантованої суми відшкодування за рахунок коштів Фонду.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 березня 2017 року позов задоволено.

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадиров В.В. оскаржив постанову суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Оскаржуваною ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду 19 квітня 2018 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження у справі.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням апеляційного суду, відповідач подав касаційну скаргу у якій просить скасувати ухвалу апеляційного суду, а справу направити до апеляційного суду для продовження розгляду.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що апеляційний суд дійшов хибного висновку про подачу ним апеляційної скарги після спливу одного року з дня ухвалення судового рішення Дніпропетровським окружним адміністративним судом. Зокрема, зазначає, що постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.03.2017 була прийнята за відсутності представника відповідача.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Суд, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги з огляду на таке.

Як встановлено апеляційним судом, 16 березня 2017 року судом першої інстанції в порядку письмового провадження ухвалено постанову про задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції відповідачем подана 30 березня 2018 року.

Так, згідно з частиною другою статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час виникнення права на апеляційне оскарження) апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Одним з принципів адміністративного судочинства є рівність усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом.

Статтею 44 КАС України (в редакції, чинній з 15.12.2017), яка кореспондується з положеннями ч. 2 ст. 49 КАС України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено обов'язок осіб, які беруть участь у справі (учасників справи), добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки, зокрема, щодо дотримання процесуальних строків.

Таким чином, особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов'язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту такої скарги, в тому числі процесуальних строків подачі апеляційної скарги.

Обґрунтовуючи висновки про обов'язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, колегія суддів зазначає, що у пункті 35 рішення Європейського суду з прав людини "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") визначено, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов'язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Отже, тільки наявність об'єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

Крім того, у п. 74 рішення Європейського Суду з прав людини «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia) суд звертав увагу на те, що "держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов'язків. Іншими словами, ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу".

Отже з огляду на встановлені обставини, неоскарження відповідачем рішення суду першої інстанції у строк, встановлений процесуальним законом, порушує принцип «належного урядування» що є недопустимим.

Водночас, у справі "Пономарьов проти України" (Заява № 3236/03) Європейський суд з прав людини зазначив наступне: "…Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду…

Частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції на час прийняття судом апеляційної інстанції оскаржуваної ухвали) встановлено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

За приписами частини другої статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України (у вказаній вище редакції) незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга прокурора, суб'єкта владних повноважень подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків подання апеляційної скарги суб'єктом владних повноважень у справі, про розгляд якої він не був повідомлений або до участі в якій не був залучений, якщо суд ухвалив рішення про його права та (або) обов'язки.

Відповідно до пункту 17 частини першої статті 2 Закону України від 23 лютого 2012 року №4452-VІ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

За змістом статті 3 Закону № 4452-VI Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права.

Отже, Уповноважена особа в даному випадку виконує делеговані Фондом повноваження щодо забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку, тобто виконує владні управлінські функції, як суб'єкт владних повноважень.

Як встановлено, відповідач 30.03.2018 в апеляційному порядку оскаржив постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.03.2017.

Отже, відповідачем подано апеляційну скаргу після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, оскільки за вимогами частини 3 статті 160 КАС України (в редакції, чинній на момент розгляду справи судом першої інстанції) повний текст постанови не міг бути складений пізніше 21.03.2017.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновок суду апеляційної інстанції про наявність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження у справі, передбачених частиною другою статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України, ґрунтується на правильному застосуванні норм процесуального права.

За змістом пункту 1 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

Керуючись статтями 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд , -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в ПАТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду 19 квітня 2018 року у справі №804/1354/16- залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

Л.Л. Мороз

М.М. Гімон

А.Ю. Бучик ,

Судді Верховного Суду