Справа № 823/1475/17
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2019-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

26 березня 2019 року

Київ

справа №823/1475/17

адміністративне провадження №К/9901/29972/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Бучик А.Ю.,

суддів: Гімона М.М., Мороз Л.Л.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 30.10.2017 у складі судді Гараня С.М. та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 17.01.2018 у складі колегії суддів Кобаля М.І., Епель О.В., Карпушової О.В. у справі №823/1475/17 за позовом ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (надалі по тексту - позивач) звернувся до суд з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" Волкова О.Ю. (надалі по тексту - Уповноважена особа) щодо не включення рахунку позивача до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню;

- зобов'язати Уповноважену особу внести доповнення до переліку рахунків за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню щодо рахунку позивача.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач уклав з ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» договори «Суперкапітал» про внесення коштів на поточний рахунок товариства. Згідно з довідкою про стан рахунку № НОМЕР_1 від 28.02.2017, кошти позивача в сумі 161 460,71грн. перебувають на його рахунку в ПАТ «Банк Михайлівський». Рішенням відповідача трансакції по поверненню коштів позивачу визнані нікчемними в силу ст. 216 Цивільного кодексу України, в зв'язку з чим позивача не було включено до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Вказані дії на думку позивача є неправомірними, оскільки банківська установа виконуючи розрахунковий документ товариства на переказ коштів не набула права на суму коштів, які переказувались. ПАТ «Банк Михайлівський» не є стороною переказу коштів, а є лише виконувачем своїх зобов'язань за договорами банківського рахунку перед клієнтом, в даному випадку перед ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр», забезпечуючи рух коштів від ініціатора до отримувача переказу. Таким чином, у ПАТ «Банк Михайлівський» були відсутні правові підстави для визнання нікчемними трансакцій щодо списання коштів з рахунків ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр».

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2017 року, яка залишена без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2018 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погоджуючись з постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2017 року та постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2018 року, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, позивач звернулася з касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій, ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування касаційної скарги вказує, що уповноважена особа наділена правом перевірки правочинів, вчинених (укладених) банком на предмет виявлення серед них нікчемних, а не правочинів, укладених між фізичними та юридичними особами, тому відповідачем з перевищенням визначених Закон меж та повноважень визнано нікчемними правочини з перерахування коштів з поточного рахунку ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий Центр" відкритого в ПАТ "Банк Михайлівський" на рахунок позивача.

Відзиву на касаційну скаргу Уповноваженою особою до суду не подано.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

У ході розгляду справи судами встановлено, що між позивачем та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» були укладені договори:

- «Суперкапітал» від 05.05.2016 № 980-021-000233351, на суму 5 000,00грн.;

- «Суперкапітал» від 05.05.2016 № 980-021-000233322, на суму 85 000,00грн.;

- «Суперкапітал» від 05.05.2016 № 980-021-000233383, на суму 5 000,00грн.;

- «Суперкапітал» від 05.05.2016 № 980-021-000233368, на суму 5 000,00грн.;

- «Суперкапітал» від 06.05.2016 № 980-021-000234481, на суму 60 000,00грн.

Відповідно до умов вищевказаних договорів позивач передає ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» у власність грошові кошти в розмірі, порядку та на строк, передбачені цими договорами, а товариство зобов'язується повернути кошти позивачу та виплатити проценти, в порядку та на умовах встановлених цим договором.

З наявної в матеріалах справи довідки про стан рахунку № НОМЕР_1 (за період з 19.05.2016 по 10.08.2016) вбачається, що 19.05.2016 ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на рахунок позивача відкритий у ПАТ «Банк Михайлівський» були перераховані проценти по вищевказаним договорам, а також повернуто основну суму позики в загальному розмірі 161 460,71грн.

У подальшому на підставі рішення Правління НБУ від 23.05.2016 №14/БТ виконавча дирекція ФГВФО прийняла рішення від 23.05.2016 № 812 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку".

Відповідно до рішення Правління НБУ від 12.07.2016 №124-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» виконавча дирекція цього Фонду прийняла рішення від 12.07.2016 №1213 про початок процедури ліквідації банку з 13.07.2016 до 12.07.2018 включно та делегування повноважень ліквідатора банку Ірклієнку Ю.П.. Рішенням Виконавчої дирекції Фонду № 1702 від 01.09.2016 призначено Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» Волкова О.Ю. з 05.09.2016.

На звернення позивача щодо повідомлення про включення до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, або підстав щодо не включення його до реєстру вкладників у ПАТ «Банк Михайлівський», листом № 3Г/19909 від 06.07.2017 позивача повідомлено, що договори позики з ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» були укладені ним без участі ПАТ «Банк Михайлівський», як повіреного, а отже останні не відповідають вимогам Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг» за своїм суб'єктним складом. З огляду на зазначене відсутні підстави для включення інформації по позивача до переліку рахунків, за яким вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами, за рахунок коштів Фонду.

Позивач не погоджується із бездіяльністю уповноваженої особи Фонду щодо не включення його до переліку вкладників в частині невиплаченої суми в розмірі 161 460,71грн., які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, у зв'язку з чим звернувся до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з наступного.

Судом було встановлено, що під час перевірки уповноваженою особою Фонду було виявлено, що ПАТ "Банк Михайлівський" уклав з ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» Договір відступлення права вимоги № 1805 від 18.05.2016 та Договір про відступлення права вимоги № 1 від 19.05.2016. Вказані договори стосуються переходу прав грошової вимоги, тобто є договорами факторингу.

На виконання вищевказаних договорів банком були здійснені внутрішні проводки в балансі шляхом збільшення залишку коштів за рахунком ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на суму 870 000 000,00грн. (як оплата за договором відступлення № 1805) та на суму 561 957 997,25грн. (як оплата за договором № 1). Таким чином, 19.05.2016 банк здійснив кредитні операції на загальну суму 1 431 957 997,25 грн., шляхом укладення вказаних договорів відступлення права вимоги, з подальшим відображенням в балансі розрахунків за ними.

При цьому, станом 19.05.2016, вільний ліміт кредитних операцій з юридичними особами, з урахуванням встановлених Національним банком України обмежень, надавав можливість банку проводити кредитні операції на суму 180 966 027,90 грн. Натомість, банком тільки з ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» були проведені кредитні операції на суму 1 431 957 997,25грн., що значно перевищує наявний вільний ліміт кредитування.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що в даному випадку банком були порушені обмеження встановлені Постановою № 917 із змінами внесеними Постановою № 295, в частині проведення кредитних операцій на суму 1 431 957 997,25грн., на підставі договорів відступлення права вимоги укладених з ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр», при відсутності права на укладення таких правочинів. Таким чином, укладення договорів відступлення права вимоги № 1805 та № 1 було здійснено з порушенням норм чинного законодавства України, вимог Національного банку України та внутрішніх процедур банку, тому вказані правочини є нікчемними у відповідності до положень п.п.2,7,8,9 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

В подальшому, за рахунок коштів відображених на рахунку ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр», внаслідок проведення нікчемних правочинів (в тому числі і з іншими юридичними особами) були проведені операції з перерахування коштів на поточні рахунки 14 673 фізичних осіб позикодавців товариства (в тому числі і позивача) відкриті в банку на загальну суму 1642 млн. грн., як повернення коштів за раніше укладеними договорами позики. Разом з тим, фактичне перерахування грошових коштів, як на рахунок юридичних осіб так і на рахунок фізичних осіб не відбулось, операції проводились шляхом здійснення відповідних проводок в балансі банку, за відсутності грошових коштів в такій кількості на рахунках ПАТ "Банк Михайлівський".

З наданих уповноваженою особою Фонду заперечень суд встановив, що за даними Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, із використанням саме злочинної схеми було ошукано за посередництвом ПАТ «Банк Михайлівський» 14 тис. фізичних осіб на загальну суму, що перевищує 1,5 млрд. гривень.

Крім того, аналізуючи укладені позивачем з ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» договори від 05.05.2016 та від 06.05.2016 суд дійшов висновку, що вони є двосторонніми, оскільки укладені без участі ПАТ «Банк Михайлівський», який в даному випадку мав виступити повіреним, таким чином, кошти за вказаними договорами, по своїй природі, не є вкладом в його розумінні, передбаченому Законом України «Про банк та банківську діяльність» та не прирівнюються до вкладу відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг».

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження ФГВФО, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені, зокрема, Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (тут і далі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; Закон № 4452-VI).

Частиною першою статті 3 Закону № 4452-VI визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми, встановленої адміністративною радою Фонду на дату прийняття такого рішення незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000,00 грн. Фонд не відшкодовує кошти: передані банку в довірче управління; за вкладом у розмірі менше 10 гривень; за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред'явника.

Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

Згідно з положеннями статті 27 Закону № 4452-VI уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Протягом шести днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур'єр", "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

Отже, Закон № 4452-VI пов'язує виникнення права на відшкодування суми коштів за вкладом разом з нарахованими на дату віднесення банку до категорії неплатоспроможних відсотками з настанням таких обставин: 1) прийняття Національним банком України рішення про віднесення відповідного банку до категорії неплатоспроможних (у разі, якщо на дату прийняття такого рішення дія договору банківського вкладу закінчилась) або рішення про відкликання банківської ліцензії; 2) наявність на дату віднесення банку до категорії неплатоспроможних у фізичної особи банківського вкладу (рахунку) за договором, укладеним до вказаної дати; 3) наявність на зазначеному банківському вкладі фізичної особи коштів разом з нарахованими відсотками на суму не менше 10 грн.; 4) включення уповноваженою особою Фонду фізичної особи до переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування суми коштів за вкладами, з визначенням конкретної суми відшкодування; 5) затвердження виконавчою дирекцією Фонду реєстрів вкладників, які мають право на відшкодування сум коштів за банківськими вкладами, відповідно до складеного уповноваженою особою Фонду переліку вкладників; 6) опублікування Фондом оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур'єр", "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет, що здійснюється не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Тобто, однією з умов виникнення у фізичної особи права на отримання відшкодування коштів за рахунок ФГВФО є наявність на дату прийняття Національним Банком України рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних відкритого банківського рахунку (вкладу) відповідно до договору, укладеного між банком та фізичною особою.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Частиною першою статті 2 Закону № 4452-VI вклад визначено, як кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Пунктом 4 частиною першою статті 2 Закону № 4452-VI передбачено, що вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Згідно з положеннями частини першої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджено довідкою про стан рахунку № НОМЕР_1 (за період з 19.05.2016 по 10.08.2016), 19.05.2016 ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на рахунок позивача відкритий у ПАТ «Банк Михайлівський» були перераховані проценти по вищевказаним договорам, а також повернуто основну суму позики в загальному розмірі 161 460,71 грн.

Таким чином, факт внесення грошових коштів на рахунок позивача в банку підтверджується довідкою про рух коштів по рахункам клієнтів ПАТ «Банк Михайлівський».

Отже, з матеріалів справи вбачається, що позивач є вкладником у розумінні приписів статті 2 Закону №4452-VI, вклад розміщено на рахунку в ПАТ «Банк Михайлівський» до запровадження тимчасової адміністрації, а тому позивач підпадає під дію гарантій відшкодування коштів за вкладом на підставі статті 26 Закону №4452-VI.

Колегія суддів вважає безпідставними покликання судів попередніх інстанцій на нікчемність договір відступлення права вимоги від 18.05.2016 №1805, як на підставу для відмови у задоволенні позовних вимог, скільки вони стосуються відступлення права вимоги за кредитними договорами, у той час коли у межах спірних правовідносин між позивачем та ТОВ «ІРЦ» укладено договір, який предметно відноситься до договору позики, де кредитором виступає позивач, а не ТОВ «ІРЦ». Отже, факт укладення між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «ІРЦ» договору відступлення права вимоги від 18.05.2016 №1805 не міг жодним чином вплинути на нікчемність оскаржуваних операцій.

Щодо доводів Уповноваженої особи про нікчемність правочинів, укладених між позивачем та ТОВ «ІРЦ», колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до положень статей 37, 38 Закону № 4452-VI Фонд або його уповноважена особа наділені повноваженнями щодо виявлення факту нікчемності правочинів, тобто мають право здійснити перевірку таких правочинів стосовно їх нікчемності, прийняти відповідне рішення про виявлення факту нікчемності правочину і повідомити про це сторін правочину, а також вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності правочинів.

Частина третя статті 38 Закону № 4452-VI визначає, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність";

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Відповідно до частини четвертої статті 38 Закону № 4452-VI Фонд, зокрема, протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

З аналізу вищенаведеного слідує, що Уповноважена особа дійсно наділена правом перевірки вчинених (укладених) банком правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних, але це право не є абсолютним та кореспондується з обов'язком встановити обставини, з якими закон пов'язує нікчемність правочину. Висновок про нікчемність правочину має ґрунтуватися виключно на встановлених та доведених обставинах, які за законом тягнуть за собою застосування певних наслідків, зокрема щодо не включення особи до переліку вкладників банку для отримання в подальшому гарантованої суми вкладу.

Застосовуючи частину третю статті 38 Закону № 4452-VI Фонд або його уповноважена особа, зобов'язані дотримуватися положень частини другої статті 19 Конституції України відповідно до якої, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України..

Крім того, з огляду на особливу правову природу діяльності Уповноваженої особи, обов'язковим є зазначення останнім конкретного пункту частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI, перелік яких є вичерпним. При цьому положення статті 216 ЦК України не можуть бути застосовані комісією банку чи уповноваженою особою Фонду при вирішенні питання щодо віднесення правочинів до нікчемних для розширення переліку підстав нікчемності, визначених у частині третій статті 38 Закону № 4452-VI.

Щодо доводів відповідача про те, що спірні операції на рахунку позивача збільшили обсяг гарантованої Фондом суми грошових коштів, оскільки останні здійснені у період дії обмежень, встановлених постановою Правління Національного банку України від 22.12.2015 №917/БТ «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку» із внесеними постановою від 27.04.2016 №295/БТ змінами, а тому з укладенням такого договору було завдано шкоди державі, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 75 Закону України «Про банки і банківську діяльність», рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії проблемних є банківською таємницею, а тому позивач не міг знати про встановлені для Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» обмеження. Протилежного відповідачем не доведено.

Таким чином, постанова Правління Національного банку України від 22.12.2015 №917/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку» із внесеними постановою від 27.04.2016 №295/БТ змінами стосується встановлених вимог та обмежень щодо діяльності самого банку, а не його клієнтів.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що позивач є особою, яка набула право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, і неподання інформації про позивача, як вкладника банку, до переліку протягом трьох днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії дає підстави для зобов'язання уповноваженої особи Фонду подати до Фонду додаткову інформацію щодо ОСОБА_2 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом в ПАТ «Банк Михайлівський» за рахунок Фонду.

Відповідно до ч. 1 ст. 351 КАС України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 343, 349, 351, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2017 року та постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2018 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича щодо не включення рахунку ОСОБА_2 до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Зобов'язати Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" внести доповнення до переліку рахунків за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню щодо рахунку ОСОБА_2.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

А.Ю. Бучик

М.М. Гімон

Л.Л. Мороз ,

Судді Верховного Суду