Справа № 260/165/19
Суддя: Плеханова З.Б.
Дата ухвалення: 2019-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

14 березня 2019 року м. Ужгород№ 260/165/19
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Плеханова З.Б.

при секретарі Гулай М.В.

за участю:

позивача: ОСОБА_1 ,

відповідача: Ужгородське об'єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області , представник -ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (вул. Проектна, буд. 31,с. Оноківці,Ужгородський район, Закарпатська область,89412) до Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області (вул. Загорська, буд. 2,м. Ужгород,Закарпатська область,88017) про визнання дій протиправними і зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області , яким просить суд :

1.Розглянути дану позовну заяву у порядку спрощеного позовного провадження.

2.Визнати протиправними дії та скасувати рішення суб'єкта владних повноважень - Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області від 20.12.2018 № 59 про відмову у призначенні позивачу пенсії за вислугу років.

3.Зобов'язати Ужгородське об'єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області зарахувати позивачу до стажу роботи на посадах прокурорів, що дає право на пенсію за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», період роботи на посадах: помічника прокурора-стажиста, помічника та старшого помічника прокурора Ужгородського району з 07.08.1997 по 20.04.2000, старшого помічника прокурора Закарпатської області з питань нагляду за додержанням законів про адміністративні правопорушення з 31.01.2004 по 02.02.2007, старшого помічника прокурора області з питань нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах з 02.02.2007 по 20.07.2009, заступника прокурора Іршавського району з 20.07.2009 по 25.08.2009, старшого помічника прокурора області з питань нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян з 25.08.2009 по 11.06.2012, начальника відділу нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних провадженнях, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян, прокуратури області з 17.01.2015 по 06.08.2015, начальника відділу нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальним провадженнях та інших заходів примусового характеру прокуратури області з 06.08.2015 по 14.09.2018.

4.Зобов'язати Ужгородське об'єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області призначити позивачу пенсію за вислугою років згідно ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» виходячи із розрахунку 60 % від суми місячного (чинного) заробітку, обчисленого за останні 60 календарних місяців роботи, з дня звернення до Відповідача, починаючи з 14.09.2018 року .

5.Стягнути з Відповідача на користь позивача сплачений судовий збір.

1. Позиції сторін

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 14 вересня 2018 року позивач звернувся до Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області з письмовою заявою про призначення йому пенсії за вислугу років на підставі ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII, надавши всі, передбачені чинним законодавством, підтверджуючі документи. Ужгородське об'єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області повідомило, що своїм рішенням від 20.12.2018 № 59 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років у зв'язку з тим, що згідно наданих ним документів його стаж роботи на посаді прокурора становить лише 6 років та 5 місяців. Позивач dважає, що прийняте відповідачем рішення є незаконним та таким, що порушує його право на пенсійне забезпечення.

04 березня 2019 року на адресу суду надійшов відзив представника відповідача про заперечення щодо позову, де зокрема, зазначає, що з 15.07.2015 року відсутні підстави для призначення пенсії згідно з статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року. Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-УП, в редакції чинній на момент звернення позивача з заявою про призначення пенсії, визначено спеціальний вид пенсійного забезпечення для працівників прокуратури України. Зазначає, що з наявної в матеріалах справи копії трудової книжки вбачається, що стаж роботи позивача на посадах прокурорів складає 6 років 5 місяців, а спірні періоди роботи позивача і так зараховується до вислуги років, що не заперечується відповідачем у відзиві на адміністративний позов. Більше того, з оскаржуваного розпорядження вбачається, що підставою для відмови, є відсутність у позивача 13 років та 6 місяців стажу роботи на посадах прокурорів. З огляду на те, що стаж роботи на посадах прокурорів менше 13 років 6 місяців, то відсутні підстави для призначення пенсії за вислугу років, а відтак відсутні підстави для скасування оскаржуваного розпорядження. Таким чином, для призначення пенсії за вислугу років за Законом № 1697 позивач не має необхідного стажу, що виключає можливість задоволення позовних вимог, оскільки звернення позивача до пенсійного органу є передчасним. Враховуючи те, що станом на час звернення з заявою про призначення пенсії за вислугу років у позивача відсутній необхідний стаж роботи на посадах прокурорів (необхідні 13 років 6 місяців, фактично наявні 6 років 5 місяців) і дає право на пенсійне забезпечення за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-УП, позивачу правомірно відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років згідно Закону Україну «Про прокуратуру».

05 березня 2019 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої, зазначає, що під час його роботи на вказаних вище прокурорських посадах були чинними положення Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991, ст. 56 якого надано роз'яснення поняття «прокурор», а саме: під поняттям «прокурор» у статті 8, частині четвертій статті 9, частинах першій, другій, третій статті 12, частині першій статті 20, статтях 34, 35, 36, 44, 45, частинах першій, четвертій і шостій статті 46, частині першій статті 46-1, частині першій статті 47, статтях 48, 49, 50, 50-1, частині п'ятій статті 52 і статті 55 цього Закону слід розуміти: Генеральний прокурор України та його заступники, підпорядковані прокурори та їх заступники, старші помічники і помічники прокурора, начальники управлінь і відділів, їх заступники, старші прокурори і прокурори управлінь і відділів, які діють у межах своєї компетенції. З огляду на викладене вважає, що спірний період його роботи на вказаних вище посадах належить зарахувати до прокурорського стажу на підставі Закону № 1789-ХП, який був чинним на час його роботи в органах прокуратури. Окрім того, позивач зауважує, що працював саме у органах прокуратури, а не у інших органах, робота у яких, відповідно до ст. 86 Закону, зараховується до вислуги років, однак не відноситься до посад прокурорів, і виключно на посадах прокурорів, що стверджено записами до його трудової книжки та довідкою з місця роботи, яка додається. Таким чином стаж роботи на посадах прокурорів на день звернення до Відповідача із заявою про призначення пенсії становив 21 рік, 1 місяць і 8 днів, а не 6 років та 5 місяців, як вважає Відповідач, що згідно ст. 6 Закону № 1697-VII є достатнім для призначення позивачу пенсії за вислугу років.

12 березня 2019 року від представника відповідача на адресу Закарпатського окружного адміністративного суду надійшли письмові заперечення. Зокрема, в них зазначено, що підставою для відмови, є відсутність у позивача 13 років та 6 місяців стажу роботи на посадах прокурорів. З огляду на те, що стаж роботи на посадах прокурорів менше 13 років 6 місяців, то відсутні підстави для призначення пенсії за вислугу років, а відтак відсутні підстави для скасування оскаржуваного розпорядження. Таким чином, для призначення пенсії за вислугу років за Законом № 1697 позивач не має необхідного стажу, що виключає можливість задоволення позовних вимог, оскільки звернення позивача до пенсійного органу є передчасним.

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав та просив суд даний адміністративний позов задовольнити повністю з підстав викладених вище.

Представник відповідача щодо задоволення даного адміністративного позову заперечив з підстав наведених вище.

Заслухавши представників сторін , встановивши обставини справи на підставі досліджених в судовому засіданні доказів, проаналізувавши норми права, які підлягають або не підлягають застосуванню до даних правовідносин, надавши оцінку кожному аргументу сторін та мотиви суду, з яких суд дійшов до висновків у справі, констатує наступне.

2. Обставини, встановлені судом та норм права, застосовані судом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, 14 вересня 2018 року звернувся до Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області з письмовою заявою про призначення пенсії за вислугу років на підставі ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII.

До заяви були додані наступні підтверджуючі документи:

-Довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру

-Документи про місце проживання (реєстрації) особи

-Заява про призначення/перерахунок пенсії

-Паспорт / посвідка

-Трудова книжка або документи про стаж

Інші документи:

-Диплом (свідоцтво, атестат) про навчання

-Довідка про заробітну плату (спец пенсії).

Ужгородське об'єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області повідомило, що своїм рішенням ( вкладка до протоколу) від 20.12.2018 № 59 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років у зв'язку з тим, що згідно наданих ним документів його стаж роботи на посаді прокурора становить лише 6 років та 5 місяців, що недостатньо для призначення пенсії відповідно до ЗУ «Про прокуратуру»(а.с.18).

На момент звернення позивача до відповідача із вищевказаною заявою про призначення пенсії спеціальний стаж роботи, потрібний для призначення пенсії за вислугу років відповідно до записів трудової книжки позивача та довідки з місця роботи(а.с.19-24,28) складає 23 роки, 6 місяць і 5 днів , в тому числі на посадах прокурорів 21 рік, 1 місяць та 8 днів, з яких :

-помічника прокурора-стажиста, помічника та старшого помічника прокурора Ужгородського району, на яких позивач , як прокурор, пропрацював з 07.08.1997 по 20.04.2000 (разом 2 роки, 8 місяців та 14 днів);

-старшого помічника прокурора Закарпатської області з питань нагляду за додержанням законів про адміністративні правопорушення, на якій позивач , як прокурор, пропрацював з 31.01.2004 по 02.02.2007 (разом 3 роки та 3 дні);

-старшого помічника прокурора області з питань нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах з 02.02.2007 по 20.07.2009 (разом 2 роки, 5 місяців та 19 дні);

-заступника прокурора Іршавського району з 20.07.2009 по 25.08.2009 (разом 1 місяць та 6 днів);

-старшого помічника прокурора області з питань нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян з 25.08.2009 по 11.06.2012 (разом 2 роки, 9 місяців та 18 днів);

-начальника відділу нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних провадженнях, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян прокуратури області, на якій позивач пропрацював як прокурор з 17.01.2015 по 06.08.2015 (разом 6 місяців та 21 день);

-начальника відділу нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних провадженнях та інших заходів примусового характеру прокуратури області, на якій позивач , як прокурор працював з 06.08.2015 по 14.09.2018 (разом 3 роки, 1 місяць та 9 днів). На вказаній посаді позивач , як прокурор, працює по теперішній час.

15 липня 2015 року набрав чинності ОСОБА_3 України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII.

Відповідно до частини 1 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше, зокрема, з 01 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року - 22 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років 6 місяців.

Частиною 2 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII передбачено, що пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Вказаний в пункті 5 розділу ІІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 01 червня 2015 року прийнятий не був, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ щодо права прокурорів і слідчих на пенсійне забезпечення за вислугу років і відповідно пенсії за цим Законом не призначаються.

Отже, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII скасовані діючі станом на 01 червня 2015 року норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначались відповідно до конкретного переліку законів, зокрема, і відповідно до Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, а не система спецпенсій взагалі.

Частина 1 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII набрала чинності після 01 червня 2015 року, станом на вказану дату не була діючою, а тому положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII на неї не розповсюджуються, ця норма іншими законами не скасовувалась, її дія не зупинялась, у зв'язку з чим з 15 липня 2015 року право прокурорів на пенсійне забезпечення за вислугу років законодавцем відновлено і прокурори з вказаної дати мають таке право відповідно до положень статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах 2 серпня 2018 року у справі № 173/698/17 та від 25 вересня 2018 року у справі № 520/15239/15-а.

Верховний Суд у постанові від 22.11.2018 року по справі № 428/11348/16-а констатував:

- Аналіз наведених норм свідчить про те, що законодавство розрізняє поняття «вислуги років, що дає право на пенсію» і «стажу роботи на прокурорських посадах». При цьому посади, період роботи на яких зараховується до стажу роботи на прокурорських посадах і до вислуги років, що дає право на пенсію, є відмінними. В той же час до вислуги років, що дає право на пенсію, включається весь стаж роботи на прокурорських посадах.

Тобто, за вищенаведених положень Закону № 1697-VII, посади помічників прокурорів, старших помічників прокурорів зараховуються саме до вислуги років, що дає право на пенсію, натомість не відносяться до спеціального стажу - стажу роботи на прокурорських посадах, оскільки не визначені статтею 15 цього Закону. Проте, суд вважає, що під час вирішення питання про наявність чи відсутність підстав для зарахування періодів роботи на таких посадах до прокурорського стажу, належить застосовувати норми законодавства, чинні на час роботи особи на відповідних посадах.

Станом на дату звернення позивача до Пенсійного фонду необхідними умовами для призначення їй пенсії за вислугу років були: а) вислуга років - не менше ніж 23 роки 6 місяців; б) стаж на посадах прокурорів - не менше 13 років 6 місяців.

Враховуючи, що вислуга років позивача станом на час звернення (14 вересня 2018 року) до відповідача із заявою про призначення пенсії складала 23 роки, 6 місяць і 5 днів , в тому числі на посадах прокурорів 21 рік, 1 місяць та 8 днів, що є достатнім для призначення пенсії за вислугу років на підставі частини 1 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, отже ОСОБА_1 набув права на призначення пенсії за вислугу років.

Таким чином до стажу роботи, що дає позивачу право на призначення пенсії за вислугу років не зараховано 14 років, 8 місяців та 26 днів роботи на прокурорських посадах, чим порушено вимоги п. 6 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-УП згідно якої до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, зазначених у статті 15 цього Закону, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів.

Разом із цим, суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях, аналізуючи національні системи правового захисту на предмет дотримання права на ефективність внутрішніх механізмів в аспекті забезпечення гарантій, визначених ст. 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, вказував, що для того, щоб бути ефективним, засіб захисту має бути незалежним від будь-якої вжитої на розсуд державних органів дії, бути безпосередньо доступним для тих, кого він стосується (див. рішення від 06.09.2005 р. у справі «Гурепка проти України» (Gurepka v. Ukraine), заява № 61406/00, п. 59); спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваному порушенню чи надати належне відшкодування за будь-яке порушення, яке вже мало місце (див. рішення від 26.10.2000 р. у справі «Кудла проти Польщі» (Kudla v. Poland), заява № 30210/96, п. 158) (п. 29 рішення Європейського суду з прав людини від 16.08.2013 р. у справі «Гарнага проти України» (Garnaga v. Ukraine), заява № 20390/07).

Отже, "ефективний засіб правого захисту" у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Крім того, приписами статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно з правовою позицією Конституційного Суду України правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, якщо воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 п. 9 мотивувальної частини Рішення від 30.01.2003 року № 3-рп/2003 по справі №1-12/2003).

Згідно з Рекомендацією № R (80) 2 ОСОБА_4 Міністрів РЄ державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою ОСОБА_4 Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, дискреційним повноваженням є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Водночас, згідно пункту 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

В даній справі єдиним законним рішенням та дією, яке повинен застосувати відповідач, то це врахувати всі вищевказані оспорювані періоди роботи позивача на посадах прокурора та призначити позивачу пенсію за вислугою років згідно ст. 86 Закону України «Про прокуратуру»,що і є ефективним способом захисту , яке повинен застосувати суд.

Виходячи з вищевикладеного, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Під час звернення до суду позивачем за заявлені позовні вимоги немайнового характеру сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн. згідно квитанції № 83959 від 12.02.2019 року, оригінал якої наявний в матеріалах справи.

Таким чином, враховуючи положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області.

Керуючись статтями 243-246 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 (вул. Проектна, буд. 31,с. Оноківці,Ужгородський район, Закарпатська область,89412) до Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області (вул. Загорська, буд. 2,м. Ужгород,Закарпатська область,88017) про визнання дій протиправними і зобовязання вчинити певні дії, -задовольнити.

2.Визнати протиправними дії Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області щодо відмови у призначенні позивачу пенсії за вислугу років.

3. Скасувати рішення Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області від 20.12.2018 № 59 про відмову у призначенні позивачу пенсії за вислугу років.

4.Зобов'язати Ужгородське об'єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області ( вул. Загорська, буд.2,м.Ужгород, Закарпатська область,88017 ) зарахувати ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1 (вул. Проектна, буд. 31,с.Оноківці, Ужгородський район, Закарпатська область,89412) до стажу роботи на посадах прокурорів, що дає право на пенсію за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», період роботи на посадах:

-помічника прокурора-стажиста, помічника та старшого помічника прокурора Ужгородського району з 07.08.1997 по 20.04.2000,

- старшого помічника прокурора Закарпатської області з питань нагляду за додержанням законів про адміністративні правопорушення з 31.01.2004 по 02.02.2007,

- старшого помічника прокурора області з питань нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах з 02.02.2007 по 20.07.2009,

-заступника прокурора Іршавського району з 20.07.2009 по 25.08.2009,

-старшого помічника прокурора області з питань нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах,а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян з 25.08.2009 по 11.06.2012,

-начальника відділу нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних провадженнях, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян, прокуратури області з 17.01.2015 по 06.08.2015,

-начальника відділу нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальним провадженнях та інших заходів примусового характеру прокуратури області з 06.08.2015 по 14.09.2018.

5.Зобов'язати Ужгородське об'єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області призначити позивачу пенсію за вислугою років згідно ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» виходячи із розрахунку 60 % від суми місячного (чинного) заробітку, обчисленого за останні 60 календарних місяців роботи, з дня звернення починаючи з 14.09.2018 року .

6.Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області (вул. Загорська, буд. 2,м. Ужгород, Закарпатська область,88017, ) на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (вул. Проектна, буд. 31,с. Оноківці,Ужгородський район, Закарпатська область,89412, ідентифікаційний код НОМЕР_1) судовий збір в сумі 768,40 ( сімсот шістдесят вісім грн. 40 коп.) грн. відповідно до квитанції №83959 від 12 лютого 2019 року. Банк платник АТ "Ощадбанк".

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адмінсуду через Закарпатський окружний адмінсуд.

СуддяОСОБА_3
Повний текст рішення виготовлено та підписано 27 березня 2019 року.