Справа № 160/9707/18
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2019-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

копія
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 лютого 2019 року Справа № 160/9707/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
за участі секретаря судового засіданняОСОБА_2,
представника позивача представників відповідачаОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
В обґрунтування позову позивачем зазначено, що за результатами камеральної перевірки даних, задекларованих в уточнюючій податковій звітності по земельному податку за 2018 рік (від 24.10.2018 року № НОМЕР_1) Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» (далі - ПрАТ «ДТРЗ») відповідачем винесено податкове повідомлення - рішення від 10.12.2018 р. № НОМЕР_2, яким донараховано підприємству земельний податок з юридичних осіб на суму 8215972,30 грн..
Контролюючий орган посилається на порушення ПрАТ «ДТРЗ» п. 12.3 ст. 12. п. 284.1 ст. 284, п. 286.2 ст. 285 Податкового кодексу України та рішення Дніпровської міської ради від 21.02.2018 р. № 8/30, оскільки згідно Додатка 1 до цього рішення ставка земельного податку за користування земельними ділянками категорії 11.02 «Для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості» визначена у розмірі 2,3 відсотків від нормативної грошової оцінки землі. В той час як позивачем при обчисленні суми земельного податку по земельній ділянці площею 14,9410 га невірно застосовано ставку 0,75 % в період з 01 березня 2018 року, замість ставки 2,30 %.
Позивач зазначає, що підстави для застосування рішення Дніпровської міської ради від 21.02.2018 р. № 8/30 у 2018 році відсутні, так як зазначене рішення на виконання п.4.1.9 п.4.1 та п.4.5 ст.4, п.п.12.3.4 п.12.3, п.п.12.4.3 п.12.4 та п.12.5 ст.12 Податкового кодексу України мало бути опубліковано до 15.07.2017 року.
А тому, на підставі п. 12.3.5 ст. 12 ПК України, згідно якого плата за землю справляється із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування плати за землю, ПрАТ «ДТРЗ» при заповненні уточнюючої податкової декларації з плати за землю за 2018 рік застосувало ставку 0,75%, яка визначена у рішенні Дніпропетровської міської ради VII скликання № 12/18 від 15.02.2017 р..
Пунктом 1.3.3.6 Додатку 2 «Ставки плати за землю та пільги щодо земельного податку» до рішення Дніпропетровської міської ради VII скликання № 12/18 від 15.02.2017 р., визначено ставку податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, на яких розташовано об'єкти енергетики (на землях енергетики) у тому числі, які виробляють електричну енергію з відновлювальних джерел енергії, об'єкти промисловості (які розташовані за землях промисловості) та будівельної сфери діяльності (за земельні ділянки, які надані згідно з рішеннями про відведення земельних ділянок для будівництва об'єктів) у розмірі 0,75 %.
Тому податкове повідомлення-рішення від 10.12.2018р № НОМЕР_2 є протиправним та підлягає скасуванню судом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2018 року у справі № 160/9707/18 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 25 січня 2019 року.
25 січня 2019 року справа знята з розгляду, судове засідання призначено на 28 січня 2019 року.
28 січня 2019 року представником відповідача наданий відзив на позовну заяву, в якому він заперечив проти позовних вимог та вказав, що з 01.03.2018 року згідно Додатка №1 до рішення Дніпровської міської ради від 06.12.2017 №13/27 в редакції рішення від 21.02.2018 №8/30 ставка земельного податку за користування земельними ділянками певного цільового призначення, так для юридичних осіб за земельні ділянки промисловості, які використовуються для розміщення та експлуатації основних, підсобних допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості визначена у розмірі 2,30 відсотків від нормативної грошової оцінки землі.
У 2018 році застосуванню підлягає саме зазначене рішення, так як пунктом 3 розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 07 грудня 2017 року № 2245-VІІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році» встановлено, що у 2018 році до рішень про встановлення місцевих податків і зборів, прийнятих органами місцевого самоврядування, у тому числі радами обєднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, після 15 липня 2017 року та у 2018 році, не застосовуються вимоги підпункту 4.1.9 пункту 4.1 та пункту 4.5 статті 4, підпункту 12.3.4 пункту 12.3, підпункту 12.4.3 пункту 12.4 та пункту 12.5 статті 12 Податкового кодексу України та Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».
В судовому засіданні 28 січня 2019 року оголошено перерву до 28 лютого 2019 року.
В судовому засіданні 28 лютого 2019 року представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд задовольнити позовну заяву.
Представники відповідача в судовому засіданні 28 лютого 2019 року проти задоволення позовних вимог заперечили, просили суд відмовити в задоволенні позову.
Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно з висновками акту дані камеральної перевірки свідчать про заниження ПрАТ «ДТРЗ» суми земельного податку: за період березень-жовтень 2018 року на загальну суму 6572777,84 грн., у тому числі: за березень 2018 року - 821597,23 грн., квітень 2018 року - 821597,23 грн., травень 2018 року - 821597,23 грн., червень 2018 року - 821597,23 грн., липень 2018 року - 821597,23 грн., серпень 2018 року - 821597,23 грн., вересень 2018 року - 821597,23 грн., жовтень 2018 року - 821 597,23 грн., внаслідок порушення п.12.3 ст.12, п.284.1 ст.284, п.286.2 ст.286 Податкового кодексу України та рішення Дніпровської міської ради від 21.02.2018 року №8/30 «Про внесення змін до рішення міської ради від 06.12.2017 №13/27 «Про ставки земельного податку, розмір орендної плати за землю, пільги зі сплати земельного податку на території міста».
Судом встановлено, що позивачем подано до податкового органу уточнюючу податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) на 2018 рік (зв.№ НОМЕР_1 від 24.10.2018р.), в якій ПрАТ «ДТРЗ» при обчисленні суми земельного податку по земельній ділянці площею 14,9410 га починаючи з 01 березня 2018 року застосовано ставку земельного податку 0,75 % від нормативної грошової оцінки. Під час визначення ставки податку позивач керувався рішенням Дніпропетровської міської ради VII скликання № 12/18 від 15.02.2017 р.,згідно з п. 1.3.3.6 Додатку 2 до вказаного рішення ставка податку за земельні ділянки, нормативу грошову оцінку яких проведено на яких розташовано об'єкти енергетики, які виробляють електричну енергію з відновлювальних джерел енергії, об'єкти промисловості (які розташовані на землях промисловості) та будівельної сфери діяльності (за земельні ділянки, які надані згідно з рішеннями про відведення земельних ділянок для будівництва об'єктів) визначена на рівні 0,75 %.
В той час як податковий орган зазначає про те, що застосуванню підлягає ставка, визначена у рішенні Дніпровської міської ради від 21.02.2018р. № 8/30. Згідно Додатка 1 до цього рішення ставка земельного податку за користування земельними ділянками категорії 11.02 «Для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості» визначена у розмірі 2,3 відсотків від нормативної грошової оцінки землі.
Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.
Згідно п.284.1 ст.284 Податкового кодексу України встановлено, що Верховна Рада Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування встановлюють ставки плати за землю та пільги щодо земельного податку, що сплачується на відповідній території.
Органи місцевого самоврядування до 25 грудня року, що передує звітному, подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки рішення щодо ставок земельного податку та наданих пільг зі сплати земельного податку юридичним та/або фізичним особам за формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.
Нові зміни щодо зазначеної інформації надаються до 1 числа першого місяця кварталу, що настає за звітним кварталом, у якому відбулися зазначені зміни.
Відповідно до п.286.2 ст.286 Податкового кодексу України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.
Згідно з п.12.3 ст.12 Податкового кодексу України сільські, селищні, міські ради та ради обєднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.
Дніпровською міською радою прийнято рішення від 06.12.2017 року №13/27 «Про ставки земельного податку, розмір орендної плати за землю, пільги зі сплати земельного податку на території міста», зазначене рішення №13/27 діяло до 01.03.2018 року.
21.02.2018 року Дніпровською міською радою прийнято рішення №8/30 «Про внесення змін до рішення міської ради від 06.12.2017 №13/27 «Про ставки земельного податку, розмір орендної плати землю, пільги зі сплати земельного податку на території міста», яке набрало чинності з 01.03.2018 року. Даними рішеннями визначені ставки оподаткування земельних ділянок в залежності від виду використання.
Згідно з Додатка №1 до рішення міської ради від 06.12.2017 №13/27, в редакції рішення міської ради від 21.02.2018 №8/30, ставка земельного податку для земель промисловості для юридичних осіб за земельні ділянки для розміщення та експлуатації основних, підсобних допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та інше промисловості встановлена у розмірі 2,30 відсотків від нормативної грошової оцінки землі (п. 11.02).
Позивач вважає, що зазначене рішення не підлягає застосуванню, так як воно прийнято органом місцевого самоврядування без додержання положень пп.4.1.9 п. 4.1 та п. 4.5 ст. 4. п.п.12.3.4 п. 12.3, п.п.12.4.3 п.12.4 та п. 12.5 ст. 12 Податкового кодексу України.
З цього приводу суд зазначає, що Законом України від 07 грудня 2017 року № 2245-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році», який набрав чинності 01.01.2018, внесено зміни до Податкового кодексу України. Пунктом 3 розділу II Прикінцевих та перехідних положень зазначеного закону від 07 грудня 2017 року № 2245-VIII встановлено, що у 2018 році до рішень про встановлення місцевих податків і зборів, прийнятих органами місцевого самоврядування, у тому числі радами обєднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, після 15 липня 2017 року та у 2018 році, не застосовуються вимоги підпункту 4.1.9 пункту 4.1 та пункту 4.5 статті 4, підпункту 12.3.4 пункту 12.3, підпункту 12.4.3 пункту 12.4 та пункту 12.5 статті 12 Податкового кодексу України та Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».
Отже, у 2018 році законодавцем зупинено дію підпункту 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України, а відповідно, у вказаний період були відсутні обмеження для органів місцевого самоврядування щодо строків прийняття рішення про встановлення місцевих податків та зборів.
Таким чином у період з 01.03.2018 згідно з рішенням Дніпровської міської ради від 06.12.2017 №13/27, в редакції рішення від 21.02.2018 №8/30, ставка земельного податку для земель промисловості для юридичних осіб за земельні ділянки для розміщення та експлуатації основних, підсобних допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та інше промисловості мала бути розрахована позивачем на рівні 2,30 відсотків від нормативної грошової оцінки землі.
Згідно п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
У відповідності до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За таких обставин позовні вимоги є необгрунтованими, тому не підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати з відповідача не стягуються.
Керуючись ст. ст. 139, 194, 205, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 11 березня 2019 року.

Суддя (підпис) Рішення не набрало законної сили 11 березня 2019 року. Суддя З оригіналом згідно. Суддя ОСОБА_1 ОСОБА_1 ОСОБА_1