Справа № 1640/2767/18
Суддя: Лях О.П.
Дата ухвалення: 2019-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2019 р. Справа № 1640/2767/18

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Лях О.П.,

Суддів: Яковенка М.М. , Бегунца А.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 02.11.2018 (головуючий суддя І інстанції: Гіглава О.В., м. Полтава, повний текст складено 02.11.18) по справі № 1640/2767/18 за позовом ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" ОСОБА_1, третя особа Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_2, звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" ОСОБА_1, в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльності Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" ОСОБА_1 щодо не включення ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за вкладом в ПАТ "Банк Михайлівський" за договором банківського вкладу (депозиту) "Перше знайомство" від 20 травня 2016 року №980-024-000243517, укладеним з ПАТ "Банк Михайлівський", додатково на суму 130866,14 грн;

- зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" ОСОБА_1 подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), як вкладника, який має право на відшкодування коштів за договором банківського вкладу (депозиту) "Перше знайомство" від 20 травня 2016 року №980-024-000243517, укладеним з ПАТ "Банк Михайлівський", додатково на суму 130866,14 грн.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що має право на відшкодування за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб решти суми вкладу у розмірі 130866,14 грн, оскільки вказана сума значиться на його рахунку, відкритому у ПАТ "Банк Михайлівський". Невключення позивача до переліку вкладників на виплату коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб є обмеженням позивача у праві розпоряджатися власними грошовими коштами, крім того у відповідача відсутні повноваження щодо визнання нікчемними правочинів.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 02.11.2018 позов задоволено (а.с. 169-175). Визнано протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" щодо не включення ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_1) до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за вкладом в ПАТ "Банк Михайлівський" згідно договору банківського вкладу (депозиту) "Перше знайомство" від 20 травня 2016 року №980-024-000243517, укладеного з Публічним акціонерним товариством "Банк Михайлівський", додатково на суму 130 866,14 грн (сто тридцять тисяч вісімсот шістдесят шість гривень чотирнадцять копійок). Зобов'язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_1), як вкладника, який має право на відшкодування коштів за договором банківського вкладу (депозиту) "Перше знайомство" від 20 травня 2016 року №980-024-000243517, укладеного з Публічним акціонерним товариством "Банк Михайлівський", додатково на суму 130 866,14 грн (сто тридцять тисяч вісімсот шістдесят шість гривень чотирнадцять копійок).

Відповідач, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" (далі Уповноважена особа, апелянт), не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне зясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 02.11.2018 по справі № 1640/2767/18, прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову (а.с. 180-184).

В обґрунтування вимог апеляційної скарги стверджує, що кошти, які обліковувались на поточному рахунку позивача, не є вкладом, оскільки отримані на умовах договору позики, укладеного між позивачем та ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" (далі по тексту ТОВ ІРЦ) 17.02.2016 року № 980-024-000190906, а не на умовах банківського вкладу чи банківського рахунку, тобто, без участі ПАТ Банк Михайлівський.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому наголошував на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просив суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Позивач та третя особа не скористались своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Враховуючи неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, а особиста участь сторін в судовому засіданні не визнана обовязковою, суд на підставі положень ч.4 ст.229 та п.2 ч.1 ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України вважає можливим розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи, перевіривши і обговоривши доводи апеляційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст.308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що 17.02.2016 між ОСОБА_2 (Сторона - 1) та ТОВ "Інвестиційно-розрахунковим центром" (Сторона - 2) через повіреного ПАТ "Банк Михайлівський" укладено договір №980-024-000190906 "Капітал + (з виплатою процентів щомісячно)", за змістом пунктів 1.1, 1.2 якого стороною - 1 передається у власність стороні - 2 грошові кошти у розмірі 30000,00 грн, а остання сплачує проценти у безготівковій формі на рахунок 4501 в ПАТ "Банк Михайлівський" та повертає стороні - 1 кошти у безготівковій формі на рахунок 4501 в ПАТ "Банк Михайлівський" (а.с. 73-74).

15.03.2016 між ОСОБА_2 (Сторона - 1) та ТОВ "Інвестиційно-розрахунковим центром" (Сторона - 2) через повіреного ПАТ "Банк Михайлівський" укладено договір №980-024-000204570 "Капітал + (з виплатою процентів щомісячно)", за змістом пунктів 1.1, 1.2 якого стороною - 1 передається у власність стороні - 2 грошові кошти у розмірі 35000,00 грн, а остання сплачує проценти у безготівковій формі на рахунок 4501 в ПАТ "Банк Михайлівській" та повертає стороні - 1 кошти у безготівковій формі на рахунок 4501 в ПАТ "Банк Михайлівській" (а.с. 75-76).

28.04.2016 між ОСОБА_2 (Сторона - 1) та ТОВ "Інвестиційно-розрахунковим центром" (Сторона - 2) через ПАТ "Банк Михайлівський" укладено договір №980-024-000230471 "Капітал + (Новий) (з виплатою процентів щомісячно)", за змістом пунктів 1.1, 1.2 якого стороною - 1 передається у власність стороні - 2 грошові кошти, а остання сплачує проценти у безготівковій формі на рахунок 4501 в ПАТ "Банк Михайлівській" та повертає стороні - 1 кошти у безготівковій формі на рахунок 4501 в ПАТ "Банк Михайлівській" (а.с. 72).

Факт внесення позивачем на розрахунковий рахунок, відкритий у ПАТ "Банк Михайлівський", готівки згідно вказаних договорів відповідачем не заперечується.

Зі виписки по особовим рахункам ОСОБА_2 з 19.05.2016 по 31.10.2016 встановлено, що на розрахунковий рахунок останнього №4501 у ПАТ "Банк Михайлівській" відбулись такі зарахування коштів 19.05.2016 (а.с. 77):

- з рахунку №5802 від ТОВ "Інвестиційно-Розрахунковий центр" в сумі 40,16 грн та в сумі 30000,00 грн (оплата процентів та повернення коштів по договору №980-024-000190906 від 17.02.2016);

- з рахунку №5802 від ТОВ "Інвестиційно-Розрахунковий центр" в сумі 93,70 грн та в сумі 35000,00 грн (оплата процентів та повернення коштів по договору №980-024-000204570 від 15.03.2016);

- з рахунку №5802 від ТОВ "Інвестиційно-Розрахунковий центр" в сумі 2930,17 грн та в сумі 227000,00 грн (оплата процентів та повернення коштів по договору №980-024-000230471 від 28.04.2016).

Згідно з випискою по особовим рахункам ОСОБА_2 за 20.05.2016/19.05.2016, останньому 20.05.2016 видано готівку з рахунку №4501 у розмірі 100048,87 грн (а.с. 77 зворотній бік).

20.05.2016 між ПАТ "Банк Михайлівський" (Банк) та ОСОБА_2 (Вкладник) укладено договір банківського вкладу (депозиту) "Перше знайомство" №980-024-000243517, з урахуванням змін до нього, за умовами якого Вкладник вносить, а Банк приймає грошові кошти у розмірі 196000,00 грн та зараховує їх на вкладний (депозитний) рахунок 4503 у гривні, проценти та суму вкладу за вказаним договором Банк сплачує на рахунок Вкладника 4501 в ПАТ "Банк Михайлівській" (а.с. 12-13).

Відповідно до змісту виписки по особовим рахункам ОСОБА_2 з 20.05.2016 по 31.10.2016, останній 20.05.2016 перерахував в безготівковому порядку з рахунку №4501 на рахунок №4503 суму 196000,00 грн. на залучення коштів на депозит згідно договору від №980-024-000243517 (а.с. 78).

22.12.2015, рішенням Національного банку України від №917/БТ "Про віднесення ПАТ "Банк Михайлівський" до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку", на підставі якого виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 23.05.2016 №812 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Михайлівський" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку", розпочато процедуру виведення ПАТ "Банк Михайлівський" з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації на один місяць з 23.05.2016 по 22.06.2016 включно та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Михайлівський" (а.с.79-81, 88).

24.05.2016 наказом Уповноваженої особи від №27/1 створено комісію по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними.

01.06.2016 наказом №42/2 Уповноваженою особою затверджено висновки Комісії, викладені у ОСОБА_3 №2, за яким встановлено нікчемність правочинів (транзакції) з виконання 19.05.2016 платіжних документів ТОВ "Інвестиційно-Розрахунковий центр" по перерахуванню коштів на рахунки 12160 фізичних осіб у сумі 1 298 015 973,74 грн у відповідності до положень пунктів 7 - 9 частини третьої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та на підставі частини першої статті 216 Цивільного кодексу України вирішено застосувати наслідки нікчемності правочинів до таких транзакцій (а.с. 99-102).

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 включено до переліку фізичних осіб, по яким встановлено нікчемність правочинів (транзакції) по перерахуванню коштів від ТОВ "Інвестиційно-Розрахунковий центр" (а.с. 103).

12.07.2016 рішенням Правління Національного банку України №124-рш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 12.07.2016 №1213 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Банк Михайлівський" та делегування повноважень ліквідатора банку", згідно з яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Банк Михайлівський" з 13.07.2016 по 12.07.2018 та призначено Уповноважену особу Фонду на ліквідацію банку строком на 2 роки з 13.07.2016 по 12.07.2018 (а.с. 87, 90).

За даними з офіційного веб-сайту Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відповідно до рішення Правління НБУ від 12.07.2016 №124-рш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" виконавча дирекція цього Фонду прийняла рішення від 24.01.2017 №265 про початок процедури ліквідації банку з 13.07.2016 до 12.07.2018 включно та делегування з 25.01.2017 повноважень ліквідатора банку ОСОБА_1 та ОСОБА_4.

З 15.07.2016 розпочато виплати гарантованої суми вкладникам.

Як свідчать матеріали справи, 05.08.2016 позивач звернувся до відповідача із заявою про включення його до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (а.с. 127-128).

22.09.2016 відповідач листом № ЗГ1(К)/7414 та повідомленням від 22.09.2016 повідомив позивача, що переказ коштів (транзакція), здійснений ТОВ "Інвестиційно-Розрахунковий центр" 19.05.2016 в сумах 35000,00 грн., 2930,17 грн., 40,16 грн., 93,70 грн., 30000,00 грн. та 227000,00 грн. з призначеннями платежу відповідно оплата процентів та повернення коштів по договорах №980-024-000204570 від 15.03.2016, №980-024-000230471 від 28.04.2016 та №980-024-000190906 від 17.02.2016 на рахунок №4501, що належить ОСОБА_2, є нікчемним, у звязку з чим ОСОБА_2 не включений до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування (а.с. 118-119).

Крім того, повідомленнями від 24.01.2018 Уповноважена особа додатково проінформувала позивача, що: - переказ коштів (транзакція), здійснений ОСОБА_2 20.05.2016 в сумі 196000,00 грн. з призначенням платежу "Залучення коштів на депозит згідно договору №980-024-000243517 від 20.05.2016" на рахунок №4503, що належить ОСОБА_2, є нікчемним (а.с. 114); - переказ коштів (транзакція), здійснений ТОВ "Інвестиційно-Розрахунковий центр" 19.05.2016 в сумах 35000,00 грн., 2930,17 грн., 40,16 грн., 93,70 грн., 30000,00 грн. та 227000,00 грн. з призначеннями платежу відповідно оплата процентів та повернення коштів по договорах №980-024-000204570 від 15.03.2016, №980-024-000230471 від 28.04.2016 та №980-024-000190906 від 17.02.2016 на рахунок №4501, що належить ОСОБА_2, є нікчемним (а.с. 115).

19.11.2016 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг" від 15.11.2016 № 1736-VIII, яким передбачено, що до вкладу прирівнюються кошти, які залучені від фізичної особи як позика або вклад до небанківської фінансової установи через банк, що виступив повіреним за відповідним договором і на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг" віднесений до категорії неплатоспроможних, якщо при цьому банком не було поінформовано фізичну особу під розпис про непоширення на такі кошти гарантій, передбачених цим Законом, а фізична особа, яка розмістила, надала такі кошти, прирівнюється до вкладника.

Враховуючи норми вказаного вище Закону позивачем надіслано на адресу ПАТ "Банк Михайлівський" заяви від вересня 2017 року, в яких повідомлено про прирівняння його до вкладника, що має право на відшкодування коштів, відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та просив включити інформацію про нього до переліку осіб, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та провести виплату відшкодування коштів згідно договорів №980-024-000190906 від 17.02.2016, №980-024-000204570 від 15.03.2016 та №980-024-000230471 від 28.04.2016, укладених з ТОВ "Інвестиційно-Розрахунковий центр" (а.с. 122-124).

Зі змісту наявного в матеріалах справи відзиву відповідача на позовну заяву (а.с. 67 зворотній бік) встановлено, що незважаючи на те, що спочатку договори №980-024-000190906 від 17.02.2016 та №980-024-000204570 від 15.03.2016 між ОСОБА_2 (Сторона - 1) та ТОВ "Інвестиційно-Розрахунковий центр" (Сторона - 2) через повіреного ПАТ "Банк Михайлівський" на суми 30000,00 грн. та 35000,00 грн. були кваліфіковані, як нікчемні, однак в подальшому Уповноваженою особою Фонду було визнано, що на дані договори поширюються гарантії Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Відповідач погодився, що означені договори є трьохсторонніми (з участю банку ПАТ "Банк Михайлівський", як повіреного) з фінансовою компанією, який по своїй природі є вкладом згідно Закону України "Про банки та банківську діяльність" та Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

На підставі наведеного відповідачем розблоковано позивачу рахунок на суму 65133,86 грн. по договорах №980-024-000190906 від 17.02.2016 та №980-024-000204570 від 15.03.2016, а позивач на вказану суму включений до переліку фізичних осіб, кошти яких підлягають виплаті (а.с. 105).

Згідно заяви на видачу готівки від 29.09.2017 (а.с. 15) ОСОБА_2 отримано кошти в розмірі 65133,86 грн, залишок коштів на рахунку ОСОБА_2, відкритому у банку, складає 130866,14 грн.

Даний факт учасниками справи визнається та не оспорюється.

При цьому, відповідач зазначає, що спірним є договір №980-024-000230471 від 28.04.2016, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ "Інвестиційно-Розрахунковий центр", який є двостороннім (без участі банку, як повіреного) та не є вкладом згідно Закону України "Про банки та банківську діяльність" та Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Уповноважена особа Фонду зазначає, що банк уклав з ТОВ "Інвестиційно-Розрахунковий центр" договір відступлення прав вимоги №1805 від 18.05.2016 та договір відступлення прав вимоги №1 від 19.05.2016, які стосуються переходу прав грошової вимоги, тобто є договорами факторингу (а.с. 92-98). На виконання вказаних договорів банком були здійснені внутрішні проводки в балансі шляхом збільшення залишку коштів за рахунком ТОВ "Інвестиційно-Розрахунковий центр" на суму 870 000 000,00 грн (як оплата за договором відступлення №1805) та на суму 561 957 997,25 грн (як оплата за договором відступлення №1). Таким чином, 19.05.2016 банк здійснив кредитні операції на загальну суму 1 431 957 997,25 грн. шляхом укладення договорів відступлення прав вимоги №1805 від 18.05.2016 та №1 від 19.05.2016 з подальшим відображенням в балансі рахунків за ними. При цьому, станом на 19.05.2016 максимальна сума кредитних операцій з юридичними особами з урахуванням встановлених Національним банком України обмежень, надавала можливість банку проводити кредитні операції на суму 128 291 771,21 грн. Натомість, банком проведено кредитні операції тільки з ТОВ "Інвестиційно-Розрахунковий центр" на суму 1 431 957 997,25 грн., що значно перевищувало наявний вільний ліміт кредитування та порушило встановлені обмеження. Таким чином, укладення договорів про відступлення прав вимоги №1805 від 18.05.2016 та №1 від 19.05.2016 було здійснено з порушенням вимог законодавства, а тому такі договори є нікчемними у відповідності до положень 2, 7, 8, 9 частини третьої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". До того ж, кошти отримувалися позивачем на підставі договору позики, що не є вкладом або коштами, прирівняними до вкладу у розумінні чинного законодавства. Кошти, які обліковуються на рахунку ОСОБА_2 відображені на такому рахунку внаслідок вчинення нікчемного правочину, а тому відсутні підстави для включення останнього до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду.

Не погодившись з викладеними доводами відповідача, ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено підстав для визнання нікчемною транзакції з перерахування коштів (повернення коштів за договором) на розрахунковий рахунок позивача у ТОВ «ІРЦ», у звязку з чим відсутні підстав для невключення позивача до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами визначається Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23 лютого 2012 року №4452-VI (далі - Закон України № 4452-VI), яким також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Так, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону № 4452-VI, вкладником є фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Закону № 4452-VI, вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону № 4452-VI, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

На момент укладення позивачем у лютому - квітні 2016 року вищевказаних договорів із ТОВ "Інвестиційно-Розрахунковий центр" через повіреного ПАТ "Банк Михайлівський" на сплачені позивачем грошові кошти не поширювалися гарантії Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (в редакції станом до 19.11.2016).

З метою захисту прав фізичних осіб Верховною Радою України 15.11.2016 було прийнято зміни до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (Закон №1736-VI).

Даними змінами поширено гарантії Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" на позику або вклад до небанківської фінансової установи через банк (ПАТ "Банк Михайлівський"), що виступив повіреним за відповідним договором гарантії відшкодування коштів, передбачених Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Таким чином, для вирішення питання повернення коштів усіх ошуканих вкладників необхідно поширити гарантії відшкодування коштів, передбачених Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" на позику або вклад до небанківської фінансової установи афілійованої з банком за відповідним договором.

19.11.2016 вступили в силу положення пункту 15 Прикінцевих Положень Закону України №4452-VI, внесені Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг" від 15.11.2016 №1736-VIII, яким передбачено, що до вкладу прирівнюються кошти, які залучені від фізичної особи як позика або вклад до небанківської фінансової установи через банк, що виступив повіреним за відповідним договором і на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг" віднесений до категорії неплатоспроможних, якщо при цьому банком не було поінформовано фізичну особу під розпис про непоширення на такі кошти гарантій, передбачених цим Законом, а фізична особа, яка розмістила, надала такі кошти, прирівнюється до вкладника.

В пояснювальній записці до проекту вищевказаного Закону його метою визначено забезпечення захисту прав всіх фізичних осіб, які були ошукані за посередництвом банку ПАТ "Банк Михайлівський" та вирішення питання щодо відшкодування їм коштів.

Як слідує зі змісту заяв ОСОБА_2 від вересня 2017 року, останній не інформувався про непоширення на внесені ним кошти за договорами від 17.02.2016, від 15.03.2016 та від 28.04.2016 гарантій, передбачених Законом №4452-VI та вважає, що його випадок підпадає під гарантії Закону №4452-VI в редакції Закону від 15.11.2016 №1736-VIII, якими останнього фактично прирівняно до вкладника, що має право на відшкодування коштів.

Крім того, відповідно до ст. 38 Закону №4452-VI, який є спеціальним для даних правовідносин, встановлено обовязок Фонду забезпечити збереження активів та документації банку. Протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобовязаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Згідно ч. 3 ст. 38 Закону №4452-VІ правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Рішеннями Господарського суду Хмельницької області від 27.11.2017 у справі №924/621/17 та від 12.01.2018 у справі №924/622/17, що набрали законної сили, позовні заяви ПАТ "Банк Михайлівський" до ТОВ "Інвестиційно-Розрахунковий центр" про застосування наслідків нікчемності договорів відступлення прав вимоги від 18.05.2016 №1805 та від 19.05.2016 №1 задоволені повністю та стягнуті кошти в розмірах 870 000 000,00 грн. та 561 585 182,51 грн. відповідно.

В силу статті 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю.

В подальшому за рахунок коштів, відображених на рахунках ТОВ "Інвестиційно-Розрахунковий центр" внаслідок проведення вищевказаних нікчемних правочинів, банком були проведені операції з перерахування коштів на поточні рахунки 14673 фізичних осіб (в тому числі і позивача ОСОБА_2І.), відкриті в банку на загальну суму 1642 млн. грн., як повернення коштів за раніше укладеними договорами позики.

Разом з тим, фактичного перерахування грошових коштів як на рахунки юридичних осіб, так і на рахунки фізичних осіб, не відбувалося - операції проводилися шляхом здійснення відповідних проводок в балансі банку за відсутності грошових коштів в такій кількості на рахунку ПАТ "Банк Михайлівський".

Наказом Уповноваженої особи від 01.06.2016 №42/2 затверджені результати проведеної перевірки правочинів на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними, викладені в акті №2 комісії, за яким встановлено нікчемність правочинів (транзакцій) з виконання 19.05.2016 платіжних документів ТОВ "Інвестиційно-Розрахунковий центр" по перерахуванню коштів на рахунки 12160 фізичних осіб (в тому числі і позивача ОСОБА_2І.), відкриті в банку на загальну суму 1 298 015 973,74 грн, як повернення коштів за раніше укладеними договорами позики, у відповідності до положень пунктів 7-9 частини третьої статті 38 Закону №4452-VІ.

В спірних правовідносинах предметом спору є застосування положень статті 38 Закону №4452-VІ.

Так, відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Колегія суддів Касаційного адміністративного суду Верховного Суду України в ході касаційного провадженні у справі №826/1426/15, де предмет спору полягав саме у застосуванні норм статті 38 Закону №4452-VІ, дійшовши висновку, що справа містить виключну правову проблему, ухвалою від 31.01.2018 справу передала до ОСОБА_5 Верховного Суду з метою забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики з цього питання.

Незважаючи на те, що ОСОБА_5 Верховного Суду за наслідками розгляду справи №826/1426/15 постановою від 04.07.2017 (номер в ЄДРСУ 75296557) скасувала судові рішення та направила справу на новий розгляд, в постанові були сформовані важливі висновки щодо застосування статті 38 Закону №4452-VІ.

Так, перелік передбачених ч. 3 ст. 38 Закону №4452-VI підстав, за яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, є виключним. Положення статті 228 Цивільного кодексу України не можуть бути застосовані комісією банку чи уповноваженою особою Фонду при вирішенні питання щодо віднесення правочинів до нікчемних для розширення переліку підстав нікчемності, визначених у частині третій статті 38 Закону №4452-VI (п. 42).

Крім того, здійснюючи операції з перерахування коштів, банк не вчиняє окремі правочини, а виконує свої зобов'язання з обслуговування клієнтів банку, передбачені Цивільним кодексом України, Законом України "Про банки і банківську діяльність", Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 №492, та договорами з відповідними клієнтами банку (п. 45).

Тому, судам слід ретельно перевіряти який саме правочин Фондом визнано нікчемним.

Виходячи із вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, суди повинні враховувати, що обов'язок доведення відповідних обставин покладається на суб'єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову. Отже, суди повинні досліджувати доводи Фонду чи його уповноваженої особи, які підтверджують наявність обставин, що свідчать про нікчемність правочинів та, як наслідок, унеможливлюють включення особи до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Також, якщо внаслідок проведених операцій Фонду, а не банку, завдані збитки (штучно збільшена сума гарантованих державною виплат), то стаття 38 Закону №4452-VІ не може бути застосована, а Фонд має звертатися до суду з вимогою про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину на підставі статті 228 Цивільного кодексу України. Лише за наявності рішення суду можна застосовувати до позивача будь-які наслідки недійсності нікчемного правочину за цією статтею (п. 46).

При виявленні нікчемних правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочини нікчемними. Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу банку, підписаного уповноваженою особою Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (частини другої статті 215 Цивільного кодексу України та частини третьої статті 38 Закону №4452-VI) незалежно від того, чи була проведена передбачена частиною другою статті 38 цього ж Закону перевірка правочинів банку і виданий згаданий наказ. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Наказ банку не є підставою для застосування таких наслідків. Такий наказ є внутрішнім розпорядчим документом банку, який підписано уповноваженою особою Фонду особою, що здійснює повноваження органу управління банку. Тому факт того, що наказ уповноваженої особи Фонду не був оскаржений позивачем і є чинним, жодним чином не впливає на нікчемність правочину (п. 48).

Із вищевикладених висновків слідує, що Фонд самостійно не може застосовувати наслідки недійсності нікчемних правочинів. Фонд у разі виявлення нікчемних правочинів зобовязаний вчинити дії щодо застосування наслідків недійсності - звернутися до суду з відповідним позовом.

Аналізуючи обставини даної справи з урахуванням висновків щодо застосування норм права, викладених у постанові ОСОБА_5 Верховного Суду від 04.07.2017 у справі №826/1426/15, слід зазначити наступне.

Рішеннями Господарського суду Хмельницької області від 27.11.2017 у справі №924/621/17 та від 12.01.2018 у справі №924/622/17, на які посилається відповідач, наслідки нікчемності застосовано за позовами ПАТ "Банк Михайлівський" до ТОВ "Інвестиційно-Розрахунковий центр" саме по договорах відступлення прав вимоги від 18.05.2016 №1805 та від 19.05.2016 №1, які були укладені безпосередньо між цими двома юридичними особами, та за умовами яких ТОВ "Інвестиційно-Розрахунковий центр" зобовязалося відступити банку права вимоги, належні ТОВ "Інвестиційно-Розрахунковий центр" за договорами купівлі-продажу цінних паперів з усіма додатковими угодами до них, які укладені ТОВ "Інвестиційно-Розрахунковий центр" та юридичними особами та за кредитними договорами з усіма додатковими угодами до них, які укладені з фізичними особами, права вимоги за якими належать ТОВ "Інвестиційно-Розрахунковий центр".

При цьому, будь-які правочини (угоди) між ПАТ "Банк Михайлівський" та позивачем у даній справі нікчемними у відповідності до положень статті 38 Закону №4452-VI Фондом чи його уповноваженими особами не визнавалися.

Відповідно до наказу Уповноваженої особи від 01.06.2016 № 42/2, яким затверджено висновки Комісії, викладені у ОСОБА_3 №2 про встановлення нікчемності правочинів, відповідачем визнано нікчемними на підставі пунктів 7, 9 Закону №4452-VI саме транзакції з виконання 19.05.2016 платіжних документів ТОВ "Інвестиційно-Розрахунковий центр" з перерахування коштів на рахунки 12160 фізичних осіб у загальному розмірі 1 298 015 973,74 грн., в тому числі і позивачу.

Однак, згідно правового висновку ОСОБА_5 Верховного Суду від 04.07.2017 у справі №826/1426/15 здійснюючи операції з перерахування коштів, банк не вчиняє окремі правочини, а виконує свої зобов'язання з обслуговування клієнтів банку, передбачені Цивільним кодексом України, Законом України "Про банки і банківську діяльність", Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 №492, та договорами з відповідними клієнтами банку (п. 45).

Отже, Фонд не має повноважень визнавати нікчемними транзакції з перерахування коштів з одного рахунку на інший в порядку статті 38 Закону №4452-VI.

Стосовно доводів відповідача, що вищевказані транзакції проводилися ТОВ "Інвестиційно-Розрахунковий центр" за рахунок коштів по нікчемних договорах відступлення прав вимоги від 18.05.2016 №1805 та від 19.05.2016 №1, укладених між ПАТ "Банк Михайлівський" та ТОВ "Інвестиційно-Розрахунковий центр", Колегія суддів зазначає, що вищезгаданими рішеннями суду за наслідками нікчемності стягнуто з ТОВ "Інвестиційно-Розрахунковий центр" на користь ПАТ "Банк Михайлівський" кошти в розмірах 870 000 000,00 грн та 561 585 182,51 грн, натомість ТОВ "Інвестиційно-Розрахунковий центр" перераховано коштів на рахунки 12160 фізичних осіб у загальному розмірі 1 298 015 973,74 грн., в тому числі і позивачу в загальному розмірі 295 064,03 грн.

Доказів, що позивач в числі інших вкладників був обізнаний про будь-які зловживання за участю ПАТ "Банк Михайлівський" та ТОВ "Інвестиційно-Розрахунковий центр" у сфері банківських та інших фінансових послуг матеріали справи не містять, а відповідач в свою чергу не стверджує таких обставин.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 1066 Цивільного кодексу України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять.

Згідно з ч. 3 ст. 1049 Цивільного кодексу України, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Матеріалами справи підтверджено, що 19.05.2016 ТОВ "Інвестиційно-Розрахунковий центр" перераховано кошти в загальній сумі 295 064,03 грн на виконання договорів від 17.02.2016 №980-024-000190906, від 15.03.2016 №980-024-000204570 та від 28.04.2016 №980-024-000230471 на розрахунковий рахунок позивача у ПАТ "Банк Михайлівський" №4501, а у подальшому, залишок невиплаченої суми у розмірі 196 000,00 грн згідно договору банківського вкладу від 20.05.2016 перераховано на рахунок ОСОБА_2 №4503, що підтверджується виписками по особовому рахунку ОСОБА_2 з 19.05.2016 по 31.10.2016 (а.с. 77-78).

Договір відкриття ОСОБА_2 рахунку у ПАТ "Банк Михайлівський" Фондом та його уповноваженими особами нікчемним не визнався.

Відповідно до пунктів 1.24, 1.30 статті 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" переказ коштів (далі - переказ) - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі; платіжне доручення - розрахунковий документ, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що станом на момент запровадження в ПАТ "Банк Михайлівський" тимчасової адміністрації з 23.05.2016, на рахунку позивача №4503 у ПАТ "Банк Михайлівський" з 20.05.2016 обліковувалися кошти у розмірі 196 000,00 грн.

Залишок невідшкодованих коштів через систему гарантування вкладів фізичних осіб станом на момент розгляду даної справи становить 130 866,14 грн, що не заперечується учасниками справи.

Із відповідним позовом до позивача про застосування наслідків нікчемних правочинів на означену суму коштів ні Фонд, ні його уповноважені особи не зверталися.

Враховуючи, що позивача прирівняно до вкладника, Уповноважена особа мала подати до Фонду додаткову інформацію відносно ОСОБА_2 на суму 130 866,14 грн для включення останнього до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Таким чином, беручи до уваги встановлену судом першої інстанції та підтверджену в суді апеляційної відсутність підстав для невключення позивачки до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, та зобов'язання Уповноваженої особи подати до Фонду додаткову інформацію щодо позивача як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Враховуючи вищевказане та керуючись ст.ст.2, 229, 241, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 02.11.2018 року по справі № 1640/2767/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 27 березня 2019 року.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_6
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_7 ОСОБА_3