Справа № 815/6872/16
Суддя: Білостоцький О. В.
Дата ухвалення: 2019-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6872/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Білостоцького О.В.

При секретарі: Єренкевич О. А.

За участю сторін:

Представників позивача: ОСОБА_1

Представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Одесагаз» до Роздільнянської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області про визнання неправомірними дій, скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

07 грудня 2016 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов публічного акціонерного товариства «Одесагаз» до Роздільнянської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області, в якому позивач просив суд:

- визнати неправомірними дії відповідача, щодо винесення податкових повідомлень-рішень № та № від 21.11.2016 року, № та № від 15.09.2016 року, № від 08.09.2016 року;

- скасувати податкові повідомлення-рішення № та № від 21.11.2016 року, № та № від 15.09.2016 року, № від 08.09.2016 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ПАТ «Одесагаз» своєчасно сплатило податкові зобовязання з податку на землю за травень 2014 року та оренду плату з юридичних осіб за травень 2014 року, що підтверджується платіжними дорученнями, які були прийняті до викання обслуговуючим банком підприємства - АТ «Єврогазбанк». Разом з тим переказ коштів, сплачених позивачем до бюджету, з вини банку виконано не було. З огляду на зазначене позивач вважає оскаржувані податкові-повідомлення рішення, які були винесенні податковим органом за порушення підприємством строків сплати узгоджених сум податкових зобовязань із земельного податку та орендної плати з юридичних осіб протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 06.02.2017 року (т.1 а.с.62-65) (залишеною в силі ухвалою Одеського апеляційного суду від 29.06.2017 року) (т.1 а.с.118-121) адміністративний позов публічного акціонерного товариства «Одесагаз» було задоволено. Визнано неправомірними дії Роздільнянської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області щодо винесення податкових повідомлень-рішень № від 21.11.2016 року, № від 21.11.2016 року, № від 15.09.2016 року, № від 15.09.2016 року, № від 08.09.2016 року та скасовано зазначені податкові повідомлення-рішення відповідача.

Не погодившись із висновками судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач звернувся із касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України.

20.03.2018 року касаційну скаргу Роздільнянської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області було передано для розгляду Верховному Суду у складі Касаційного адміністративного суду.

Постановою Верховного Суду від 26.06.2018 року касаційну скаргу Роздільнянської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області було задоволено частково, скасовано постанову Одеського окружного адміністративного суду від 06.02.2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 29.06.2017 року та направлено справу на новий розгляд до суду першої інстанції (т.1 а.с. 164-168).

У постанові Верховним Судом було зазначено, що судами попередніх інстанцій не було досліджено та надано правової оцінки наявності у даній справі доказів сплати позивачем через банк двох платежів на суми 1899 грн. 59 коп. та 2046 грн. 15 коп., які не були зараховані до бюджету при наявності застосованих до нього контролюючим органом пяти штрафних санкцій, що оформлені різними податковими повідомленнями-рішеннями. Верховним Судом зазначено про залишення поза межами зясування обставин у справі підстав винесення відповідачем оскаржуваних податкових повідомлень-рішень. Зазначено про відсутність у справі актів перевірки, що виключило можливість Суду переглядати рішення судів попередніх інстанцій в цій справі. Крім того, в рішеннях судів відсутні посилання на суми штрафів, визначених такими податковими-повідомленнями рішеннями до позивача, світлокопії яких знаходяться в матеріалах справи.

20.09.2018 року адміністративна справа №815/6872/16 надійшла з Верховного Суду до Одеського окружного адміністративного суду (т. 1 а.с. 171).

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 року №2147-VIII, яким Кодекс адміністративного судочинства України викладено в новій редакції.

Відповідно до п.п. 10 п. 1 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Частиною третьою статті 3 КАС України визначено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Ухвалою суду від 25.09.2018 року позовну заяву публічного акціонерного товариства «Одесагаз» до Роздільнянської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області було прийнято до нового розгляду, у справі було відкрито спрощене позовне провадження із повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання (т. 1 а.с. 174-175).

21.11.2018 року ухвалою суду подальший розгляд справи було вирішено проводити в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого засідання.

13.12.2018 року, 24.01.2019 року, 18.02.2019 року у справі були проведені підготовчі судові засідання, в яких представниками позивача та відповідача були надані пояснення, а також додаткові письмові докази (т. 1 а.с. 190-211, 215, 225-231; т. 2 а.с. 3-9, 12-67).

18.02.2019 року протокольною ухвалою суду підготовче провадження у справі було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача у судовому засіданні 19.03.2019 року позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник Роздільнянської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області у судовому засіданні 19.03.2019 року проти задоволення позовних вимог публічного акціонерного товариства «Одесагаз» заперечував з підстав, викладених у запереченнях на адміністративний позов (наданих при першому розгляді адміністративної справи) (т. 1 а.с. 52-54). Зазначив, що оскаржені позивачем податкові повідомлення-рішення були прийняті відповідачем у звязку із порушенням ПАТ «Одесагаз» термінів сплати узгодженої суми податкового зобовязання по земельному податку та орендної плати з юридичних осіб. Крім того представник відповідача зазначив, що у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобовязані зараховувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення, незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. Даних про зарахування платежів до бюджету від органів Державної казначейської служби України не надходило, а тому відповідач рахував за ПАТ «Одесагаз» податковий борг по земельному податку та орендній платі з юридичних осіб.

Судом під час розгляду справи встановлено наступне.

17.02.2014 року публічним акціонерним товариством «Одесагаз» було подано до Роздільнянської обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС в Одеській області (далі Роздлільнянська ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області ) податкові декларації з плати за землю (земельний податок/та або оренда плата за земельні ділянки державної або комунальної власності), якими позивачем було самостійно визначено розмір податку, що підлягає сплаті ним до бюджету (т. 2 а.с. 80-81; 82-83).

З метою сплати податкових зобовязань з податку на землю за травень 2014 року, позивачем 18.06.2014 року було надано на виконання до обслуговуючого банку АТ «Єврогазбанк» платіжне доручення №13286 у розмірі 1 899,59 грн. (т. 1 а.с. 8; 211). Також позивачем 18.06.2014 року було надано до обслуговуючого банку платіжне доручення №13287 у розмірі 2 046,15 грн. на сплату орендної плати з юридичних осіб за травень 2014 року. Згідно відмітки АТ «Єврогазбанк» вказані платіжні доручення було прийняті банком до виконання (т. 1 а.с. 8, 211).

26.06.2014 року листом від №111 ПАТ «Одесагаз» повідомило відповідача про надання до обслуговуючого банку АТ «Єврогазбанк» платіжних доручень №13286 у розмірі 1 899,59 грн., та №13287 у розмірі 2 046,15 грн. Позивачем було також повідомлено, що з вини банку зарахування вказаної суми до бюджету не було проведено, що звільняє позивача від відповідальності за несвоєчасне перерахування податку до бюджету. В якості доказів ПАТ «Одесагаз» надало Роздільнянській ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області копії зазначених платіжних доручень (т. 1 а.с. 14).

Разом з тим, 06.05.2015 року відповідачем на адресу позивача була винесена та направлена податкова вимога за формою «Ю» №257-23 від 06.05.2015 року про сплату боргу (недоїмки) (т. 2 а.с. 84).

Не погоджуючись із вищезазначеною податковою вимогою публічне акціонерне товариство «Одесагаз» звернулось до Одеського окружного адміністративного суду.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 02.07.2015 року у справі №815/3398/15 (залишена в силі ухвалою Одеського апеляційного суду від 01.09.2015 року) адміністративний позов публічного акціонерного товариства «Одесагаз» до Роздільнянської об'єднаної державної податкової інспекції (Великомихайлівське відділення) Головного управління ДФС в Одеській області було задоволено. Податкову вимогу №257-23 від 06.05.2015 року скасовано. Зобовязано Роздільнянську обєднану державну податкову інспекцію головного управління ДФС в Одеській області внести до зворотного боку картки особового рахунку відомості про сплату публічним акціонерним товариством «Одесагаз» орендної плати з юридичних осіб за травень 2014 року у розмірі 2 046,15 грн. згідно платіжного доручення №13287 від 18.06.2014 року (т. 1 а.с. 15-19; т. 2 а.с. 85-86).

Також судом встановлено, що 07.07.2015 року Роздільнянською ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області було проведено перевірку своєчасності сплати позивачем узгодженої суми податкового зобовязання по земельному податку з юридичних осіб, за результатами якої відповідачем було складено акт №213-116/15-02/03351208 (т. 2 а.с. 88), у висновках якого зазначено про порушення ПАТ «Одесагаз» термінів сплати узгодженої суми податкового зобовязання із зазначеного податку.

На підставі вищезазначеного акту перевірки Роздільнянською ОДПІ ГУ Міндоходів в Одеській області були винесені податкові повідомлення-рішення № від 27.07.2015 року із визначенням ПАТ «Одесагаз» штрафу у розмірі 10% грошового зобовязання у сумі 2339,83 грн. (т. 2 а.с. 90) за несвоєчасну сплату зобовязання із земельного податку з юридичних осіб та № від 27.07.2015 року, яким за порушенням граничного строку сплати суми грошового зобовязання з земельного податку з юридичних осіб ПАТ «Одесагаз» було зобовязано сплатити штраф у розмірі 20% грошового зобовязання у сумі 91,70 грн. (а.с. 89).

Не погоджуючись із вищезазначеними податковими повідомленнями-рішеннями публічне акціонерне товариство «Одесагаз» звернулось до Одеського окружного адміністративного суду.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 23.09.2015 року у справі №815/4808/15 (залишеною в силі ухвалою Одеського апеляційного суду від 09.12.2015 року) адміністративний позов публічного акціонерного товариства «Одесагаз» до Роздільнянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області було задоволено. Скасовано податкові повідомлення-рішення від 27.07.2015 року № та №. Зобовязано Роздільнянську обєднану ДПІ головного управління ДФС в Одеській області внести до зворотного боку картки особового рахунку ПАТ «Одесагаз» (що ведеться Роздільнянською обєднаною Державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області) відомості про сплату ПАТ «Одесагаз» земельного податку з юридичних осіб за травень 2014 року у сумі 1 899,59 грн. згідно платіжного доручення №13286 від 18.06.2014 року (т. 1 а.с. 20-25; т. 2 а.с. 91-92).

Додатково судом було встановлено, що постановою Одеського окружного адміністративного суду від 01.03.2017 року у справі №815/385/17 (залишеною в силі ухвалою Одеського апеляційного суду від 15.12.2017 року) було також зобовязано Роздільнянську обєднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС в Одеській області внести до зворотного боку картки особового рахунку Роздільнянського УЕГГ ПАТ «Одесагаз» відомості про сплату Публічним акціонерним товариством «Одесагаз» оренди землі за травень 2014 року згідно з платіжним дорученням від 18.06.2014 р. № 13287 на суму 2 046,15 грн. (т. 1 а.с. 212-214).

Разом з тим рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02.07.2015 року у справі №815/3398/15 та від 25.09.2015 року у справі №815/4808/15, які набрали законної сили та якими було зобовязано Роздільнянську ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області внести до зворотного боку картки особового рахунку ПАТ «Одесагаз» відомості про сплату ПАТ «Одесагаз» земельного податку з юридичних осіб за травень 2014 року у сумі 1 899,59 грн. згідно платіжного доручення №13286 від 18.06.2014 року та у розмірі 2 046,15 грн. згідно платіжного доручення №13287 від 18.06.2014 року, відповідачем своєчасно виконано не було.

Так, як вбачається з листа Южненського управління ГУ ДФС в Одеській області від 21.01.2019 року №1321/9/15-32-54-06 орендну плату з юридичних осіб згідно платіжного доручення №13287 від 18.06.2014 року на суму 2 046, 15 грн., було зараховано до сплати в бюджет лише 31.01.2018 року. При цьому платіжне доручення №13286 від 18.06.2014 року, яким позивачем було сплачено земельний податок з юридичних осіб у розмірі 1 899,59 грн., відповідачем до бюджету зараховано не було (т. 2 а.с. 3-4).

При цьому, через зазначені обставини Роздільнянською ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області були винесені нові податкові повідомлення-рішення за порушення позивачем граничних строків сплати земельного податку з юридичних осіб, а саме:

- № від 21.11.2016 року, яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмір 10 % у сумі 758, 19 грн. (т. 1.а.с. 206);

- № від 21.11.2016 року, яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмір 20 % у сумі 9,27 грн. (т. 1.а.с. 206);

- № від 15.09.2016 року, яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмір 20 % у сумі 3,09 грн. (т. 1.а.с. 204);

- № 15.09.2016 року, яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмір 10 % у сумі 1 348,20 грн. (т. 1.а.с. 204);

- № від 08.09.2016 року, яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмір 20 % у сумі 167,00 грн. (т. 1 а.с. 209, 228);

З метою офіційного зясування всіх обставин справи, на виконання постанови Верховного Суду від 26.06.2018 року, судом у Роздільнянської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області було витребувано всі акти перевірок та матеріали, що слугували підставою для винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень (т. 1 а.с. 188).

Відповідачем було надано до суду акти перевірки від 22.08.2016 року №353-125/12-02/03351208 (т.1 а.с.190), від 11.11.2016 року №516-191/12-02/03351208 (т.1 а.с. 196), та від 26.08.2016 року №146/1513/03351208 (т.1 а.с.231), у висновках яких зазначено про порушення позивачем термінів сплати узгодженої суми податкового зобовязання по земельному податку та орендної плати з юридичних осіб.

Як зазначив з даного приводу представник відповідача у судовому засіданні, суми які були сплачені ПАТ «Одесагаз» згідно платіжних доручень від 18.06.2016 року №13286 у розмірі 1899,59 грн. та №13287 у розмірі 2046,15 грн. не були своєчасно зараховані до бюджету, з огляду на що всі інші платежі, які згодом здійснював позивач в рахунок погашення узгоджених податкових зобовязань з податку на землю та орендної плати з юридичних осіб за інші періоди, самостійно зараховувались відповідачем в рахунок погашення утвореної недоїмки, з огляду на що Роздільнянською ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області були винесенні оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

Позивач не погоджуюється із такими діями відповідача, вважає їх протиправними, а тому ПАТ «Одесагаз» звернулось до суду за захистом своїх прав та інтересів з даним адміністративним позовом.

Заслухавши під час нового судового розгляду справи пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши письмові докази та оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об'єктивному дослідженні, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно до п.15.1 ст.15 Податкового Кодексу України (далі - ПК України), платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Пунктом 16.1.4 ст.16 ПК України встановлено, що платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п.п. 16.1.3 п.16.1 ст. 16 Податкового кодексу України на платника податків покладено обов'язки подавати до державних податкових органів та інших державних органів відповідно до законів декларації, бухгалтерську звітність та інші документи і відомості, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів (обов'язкових платежів); сплачувати належні суми податків і зборів (обов'язкових платежів) у встановлені законом терміни.

Податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк). (п.п 14.1.156 п.14.1 ст. 14 ПК України).

Податковий борг - сума узгодженого грошового зобовязання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом (п.п. 14.1.175 п.14.1 ст. 14 ПК України).

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно з пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом..

Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, а також відповідальність суб'єктів переказу, загальний порядок здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами визначає Закон України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001 року №2346-III (далі - Закон №2346-III).

Відповідно до пункту 1.24 статті 1 зазначеного Закону переказ коштів - це рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі.

Пунктом 1.30 статті 1 Закону №2346-III встановлено, що платіжне доручення - розрахунковий документ, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача. Платіжна система, це платіжна організація, учасники платіжної системи та сукупність відносин, що виникають між ними при проведенні переказу коштів. Проведення переказу коштів є обов'язковою функцією, що має виконувати платіжна система.

Відповідно до пункту 8.1 статті 8 ЗУ №2346-ІІІ банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Відповідно до положень цього Закону № 2346-ІІІ днем подання до установ банків платіжного доручення за всіма видами податкових платежів вважається день його реєстрації у цих установах.

Положенням пункту 22.4 статті 22 Закону № 2346-ІІІ передбачено, що під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним: для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника, для банку платника - з дати списання коштів з рахунка платника та зарахування на рахунок отримувача в разі їх обслуговування в одному банку або з дати списання коштів з рахунка платника та з кореспондентського рахунка банку платника в разі обслуговування отримувача в іншому банку. Банки мають забезпечувати фіксування дати прийняття розрахункового документа на виконання.

Статтею 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначено, що отримувач має право на відшкодування банком, що обслуговує платника, шкоди, заподіяної йому внаслідок порушення цим банком строків виконання документа на переказ.

Відповідно до п. 129.6 ст. 129 Податкового кодексу України за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», з вини банку або органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, такий банк/орган сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету або державного цільового фонду.

При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішеннями Одеського окружного адміністративного суду від 02.07.2015 року у справі №815/3398/15 та від 25.09.2015 року у справі №815/4808/18 (які набрали законної сили 01.09.2015 року та 09.12.2015 року) були встановлені факти сплати позивачем - ПАТ «Одесагаз» земельного податку з юридичних осіб за травень 2014 року у сумі 1 899,59 грн. згідно платіжним дорученням №13286 від 18.06.2014 року та орендної плати з юридичних осіб за травень 2014 року у розмірі 2 046,15 грн. платіжним дорученням №13287 від 18.06.2014 року. З цих підстав судом було зобовязано Роздільнянську ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області внести до зворотного боку картки особового рахунку ПАТ «Одесагаз» відомості про зазначені сплати.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 01.03.2017 року у справі №815/385/17 (яка набрала законної сили 15.12.2017 року) також було зобовязано Роздільнянську ОДПІ головного управління ДФС в Одеській області внести до зворотного боку картки особового рахунку Роздільнянського УЕГГ ПАТ «Одесагаз» відомості про сплату Публічним акціонерним товариством «Одесагаз» оренди землі за травень 2014 року згідно з платіжним дорученням від 18.06.2014 року № 13287 на суму 2 046,15 грн.

Відповідно до частини 2 статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України.

Судом було встановлено, що своєчасно вищезазначені рішення Роздільнянської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області виконані не були, та до зворотного боку картки особового рахунку ПАТ «Одесагаз» відомості про сплату ПАТ «Одесагаз» земельного податку з юридичних осіб за травень 2014 року у сумі 1899,59 грн. згідно платіжного доручення №13286 від 18.06.2014 року внесені не були, а відомості про сплату орендної плати з юридичних осіб за травень 2014 року у розмірі 2 046,15 грн. згідно платіжного доручення №13287 від 18.06.2014 року були внесені лише 31.01.2018 року, чого не заперечувалось представником відповідача.

При цьому недоїмка, яка утворилась внаслідок незарахування сплати податку по платіжним дорученням №13286 та №13287 від 18.06.2014 року тривалий час безпідставно покривалась відповідачем за рахунок наступних платежів, які сплачував позивач по податковим зобовязанням із земельного податку та орендної плати з юридичних осіб, самостійно визначених ним в податкових деклараціях наступних податкових періодів. З огляду на зазначені обставини контролюючий орган дійшов хибних висновків про порушення публічним акціонерним товариством «Одесагаз» граничних термінів сплати земельного податку та орендної плати з юридичних осіб, що в свою чергу слугувало підставою для винесення оскаржуваних податкових повідомлень рішень № та № від 21.11.2016 року, № та № від 15.09.2016 року, № від 08.09.2016 року.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Обрання способу захисту прав у сфері публічно-правових відносин визначається з урахуванням принципів адміністративного судочинства та змісту ст.ст. 2, 5, 245 КАС України.

Відповідно до ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій субєкта владних повноважень протиправними та зобовязання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності субєкта владних повноважень протиправною та зобовязання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) субєкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - субєкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Повноваження адміністративного суду у разі задоволення адміністративного позову визначені частиною 2 ст.245 КАС України, згідно якої суд може прийняти рішення, зокрема про: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій субєкта владних повноважень протиправними та зобовязання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності субєкта владних повноважень протиправною та зобовязання вчинити певні дії.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Як роз'яснив Верховний Суд України у пункті 3 постанови Пленуму №14 від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення", вихід за межі позовних вимог - це вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено.

Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. З цього випливає, що вихід за межі позовних вимог можливий за наступних умов: лише у справах за позовами до суб'єктів владних повноважень, оскільки лише в цьому випадку відбувається захист прав та інтересів позивача; повний захист прав позивача неможливий у спосіб, про який просить позивач. Повнота захисту полягає в ефективності відновлення його прав; вихід за межі позовних вимог повинен бути пов'язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна заява.

На підставі вищезазначеного, враховуючи відсутність у позивача недоїмки зі сплати заборгованості з податку на землю за травень 2014 року у розмірі 1899,59 грн., по оренді землі за травень 2014 року у розмірі 2046,15 грн., суд доходить висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню шляхом визнання податкових повідомлень-рішень № та № від 21.11.2016 року, № та № від 15.09.2016 року, № від 08.09.2016 року протиправними та їх скасування.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем до позовної заяви додано платіжне доручення №30392 від 06.12.2016 року про сплату судового збору у загальній сумі 8 268,00 грн.

Враховуючи наявність підстав для задоволення позовної заяви публічного акціонерного товариства «Одесагаз» у повному обсязі, суд вважає необхідним стягнути на його користь суму сплаченого ним судового збору з Роздільнянської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 77, 180, 192-194, 205, 241-246, 251, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов публічного акціонерного товариства «Одесагаз» (65003 м. Одеса, вул. Дарія, 1) до Роздільнянської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області (67400, Одеська область, Роздільнянський район, м. Роздільна, вул. Європейська, 37) про визнання неправомірними дій, скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № та № від 21.11.2016 року, № та № від 15.09.2016 року, № від 08.09.2016 року.

Стягнути з Роздільнянської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області за рахунок її бюджетних асигнувань на користь публічного акціонерного товариства «Одесагаз» суму сплаченого позивачем судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 8 268,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Пятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 та пп.15.5 п.15 ч.1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний суддею 28 березня 2019 року.

Суддя О.В. Білостоцький

.