Справа № 420/6776/18
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2019-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2019 р.м.ОдесаСправа № 420/6776/18

Категорія: 5.1 Головуючий в 1 інстанції: Вовченко О. А.

Час і місце ухвалення: м. Одеса

Колегія суддів Пятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Лукянчук О.В.

суддів Бітова А. І.

ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту аналітики та контролю Одеської міської ради на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 02 січня 2019 року за матеріалами позовної заяви Департаменту аналітики та контролю Одеської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю Соузерн Марітайм Едженсі про стягнення штрафу,-

В С Т А Н О В И Л А :

Департамент аналітики та контролю Одеської міської ради звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю Соузерн Марітайм Едженсі про стягнення штрафу у розмірі 7446,00 грн., накладеного постановою про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ОМС-ЗН/1139/34/ІП/ФС.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 02 січня 2019 року позовну заяву Департаменту аналітики та контролю Одеської міської ради до товариства з обмеженою відповідальністю Соузерн Марітайм Едженсі про стягнення штрафу повернуто позивачеві.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Департамент аналітики та контролю Одеської міської ради подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та справу направити для продовження розгляду, наголошуючи, зокрема, на неповному зясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для вирішення спірного питання, порушенні судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що розгляд справи про накладення штрафу уповноваженими особами відбувся відповідно до Порядку №509. Так п. 9 Порядку №509 передбачено, що штраф сплачується протягом одного місяця з дня прийняття постанови про його накладення, а вразі несплати (відмови від сплати) штрафів протягом місяця їх стягнення здійснюється у судовому порядку згідно ч. 10 ст. 53 ЗУ « Про зайнятість населення».

Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до приписів п.1 ч.1 ст.311 КАС України, враховуючи достатність доказів для її вирішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Приймаючи ухвалу про повернення позову, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви Департаменту аналітики та контролю Одеської міської ради на підставі пункту 8 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки право на звернення суб'єкта владних повноважень до суду із позовом про стягнення штрафу, який ґрунтується на підставі рішення суб'єкта владних повноважень, може були реалізоване лише після закінчення строку, встановленого у абзаці 1 частини другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Положеннями частини 4 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суб'єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Щоб адміністративний позов був прийнятий до провадження судом першої інстанції, позивачу необхідно дотримуватись порядку подання позовної заяви в межах реалізації права на звернення до суду та кореспондуючого права на повноважний суд з урахуванням положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статті 55 Конституції України, частини четвертої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною першою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Положеннями частини другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено різні строки звернення до адміністративного суду для суб'єктів владних повноважень та для інших осіб.

Відповідно до абзацу 1 частини другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Абзацом 2 частини другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб'єкту владних повноважень право на пред'явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень.

Відповідно пункту 8 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позовну заяву із вимогою стягнення грошових коштів, яка ґрунтується на підставі рішення суб'єкта владних повноважень, подано суб'єктом владних повноважень до закінчення строку, визначеного частиною другою статті 122 цього Кодексу.

Аналіз наведених вище правових норм дає підстави для висновку про те, що положеннями п. 8 ч. 4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України законодавцем врегульовано підставу для повернення позовної заяви позивачеві у випадку порушення процесуальних строків, а саме - коли суб'єкт владних повноважень подав позовну заяву із вимогою про стягнення грошових коштів, яка ґрунтується на підставі рішення суб'єкта владних повноважень, до закінчення строку встановленого у частині другій статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому, для застосування положень пункту 8 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, слід виходити з того, що днем виникнення підстав, які дають право суб'єкту владних повноважень на звернення до адміністративного суду із позовом про стягнення грошових коштів, яка ґрунтується на підставі рішення суб'єкта владних повноважень, є день закінчення шестимісячного строку, встановленого у абзаці 1 частини другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви на підставі пункту 8 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки право на звернення суб'єкта владних повноважень до суду із позовом про стягнення штрафу, який ґрунтується на підставі рішення суб'єкта владних повноважень, може були реалізоване лише після закінчення строку, встановленого у абзаці 1 частини другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного суду від 26.02.2019 року по справі №826/14906/18.

При цьому, посилання скаржника на положення п.9 Порядку №509, ч. 10 ст. 53 ЗУ «Про зайнятість населення» щодо строку сплати суми штрафу до Державного бюджету України є безпідставними, оскільки положення зазначених правових норм визначають порядок добровільного виконання суб'єктом господарювання рішень, актів або дій субєкта владних повноважень, тоді як порядок та строки стягнення суми штрафу, застосованого на підставі таких рішень, актів або дій, у судовому порядку здійснюється відповідно до положень Кодексу адміністративного судочинства України.

За таких обставин колегія судді погоджується з висновком суду першої інстанції, що спеціальним законодавством, що визначає механізм накладення на субєктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України Про зайнятість населення, не встановлено спеціального строку для оскарження постанов про накладання штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 329, 331 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И ЛА :

Апеляційну скаргу Департаменту аналітики та контролю Одеської міської ради залишити без задоволення.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 02 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її підписання та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено та підписано 27 березня 2019 року .

Головуючий суддя: О.В. Лукянчук

Суддя: А. І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова