Справа № 1340/5560/18
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2019-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1340/5560/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2019 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Карп'як О.О.,

секретар судового засідання Лубоцька Н.І.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Тропік» до Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області про визнання протиправним і скасування припису,-

в с т а н о в и в:

До суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Тропік» (79008, АДРЕСА_1) до Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області (49010, м. Дніпро, вул. Лабораторна, 69), в якій позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати припис № 4-8260-5-3 від 13.08.2018 року, складений Державною екологічною інспекцією у Дніпропетровській області;- судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 21 листопада 2018 року відкрито провадження в адміністративній справі.

Протокольною ухвалою від 28.01.2019 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в період з 31.07.2018 р. по 06.08.2018 р. Державною екологічною інспекцією у Дніпропетровській області була проведено планову перевірка щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства України ТзОВ "Тропік". За результатами проведеної планової перевірки Державною екологічною інспекцією у Дніпропетровській області було складено акт №386/5/18 від 06.08.2018 року. На підставі складеного акту Державною екологічною інспекцією у Дніпропетровській області було складено припис №4-8260-5-3 від 13.08.2018р. Позивач вказує на те, що під час візуального огляду в перевірці, в органу нагляду (контролю) були відсутні будь які підстави стверджувати про фактичне здійснення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря холодильних камер підприємства та порушення ТзОВ «Тропік» Закону України «Про охорону атмосферного повітря». Крім того, відповідачем не враховано договори про надання послуг з вивезення та захоронення твердих побутових відходів, хоч такі були надані при проведенні перевірки та не враховано, що позивач не є єдиним орендарем нежитлових приміщень, що знаходяться за адресою: м. Дніпропетровськ, проспект Б. Хмельницького,207, позивач не є землекористувачем обстежуваних земельних ділянок, що знаходяться біля орендованих ним приміщень. Також вказує/, що позивачем подано декларацію про відходи, що утворились у 2017 році та за 2018 рік: лампи люмінесцентні, тверді побутові відходи, що не враховано при проведенні перевірки. Також відповідачем не враховано договори щодо передачі чи утилізації інших видів відходів, що утворились при діяльності підприємства. Вказує, що ним укладено договір щодо проведенні інвентаризації відходів підприємства та підготовки звіту з інвентаризації відходів, розроблення технічних паспортів по кожному виду відходів з подачею/реєстрацією в Департаменті екології з ТОВ «НВП «Екоресурс». Тому вважає припис протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, з підстав викладених у позовній заяві.

02 січня 2019 р. на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній зазначає, що прийнятий припис було винесено в межах повноважень відповідно до чинного природоохоронного законодавства, а тому відповідач вважає позов необґрунтованим та просить відмовити в його задоволенні.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, на адресу суду подано заяву про розгляд справи без участі їхнього представника.

Суд, заслухавши вступне слово учасників справи, зясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу свої вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступне.

Державною екологічною інспекцією у Дніпропетровській області було складено акт за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання субєктом господарювання ТзОВ «Тропік» вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів № 386/5/18 від 06.08.2018 року.

13.08.2018 за результатами перевірки відповідачем складено припис № 4-8260-5-3, яким:

пунктом 1 зобов'язано розробити інвентаризацію джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря. Термін виконання 01.01.2019. Обґрунтування ст.ст. 10, 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря»;

пунктом 2 зобовязано отримати дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря. Термін виконання 01.01.2019. Обґрунтування ст.ст. 10, 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря»;

пунктом 3 зобовязано не допускати здійснення викидів в атмосферне повітря від джерел викидів та джерел утворення викидів забруднюючих речовин без дозволу на викиди. Термін виконання 13.08.2018. Обґрунтування ст.ст. 10, 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря»;

пунктом 4 зобовязано не забезпечити складання статистичної звітності по формі 2-ТП (повітря) у сфері охорони атмосферного повітря. Термін виконання 20.01.2019. Обґрунтування ст.ст. 24 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. 10 Закону України «Про охорону атмосферного повітря»;

пунктом 5 зобовязано забезпечити здійснення розрахунку податкового зобовязання з екологічного податку. Термін виконання 20.09.2019. Обґрунтування ст.ст. 10 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», ст. 24 «Про охорону навколишнього природного середовища»;

пунктом 6 зобовязано забезпечити проведення інструментально лабораторних вимірювань параметрів викидів забруднюючих речовин від пересувних джерел викиду на вміст димності, оксиду вуглецю і вуглеводів у відпрацьованих газах автомобіля. Термін виконання 01.01.2019. Обґрунтування ст.ст. 10 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», ДСТУ 4277-2004, 4276-2004;

пунктом 7 зобовязано розробити інвентаризацію відходів з урахуванням всіх видів відходів, що утворюються на підприємстві. Термін виконання 01.01.2019. Обґрунтування ст.ст. 17 Закону України «Про відходи»;

пунктом 8 зобовязано визначити склад і властивості всіх видів відходів, що утворюються при діяльності підприємства, ступінь їх небезпечності для навколишнього середовища та здоровя людини. Термін виконання 01.01.2019. Обґрунтування ст.ст. 17 Закону України «Про відходи»;

пунктом 9 зобовязано розробити та погодити згідно вимог законодавства нормативи граничних показників утворення всіх видів відходів у технологічних процесах та нормативи питомих показників утворення всіх видів відходів, що утворюються при діяльності підприємства. Термін виконання 01.01.2019. Обґрунтування ст.ст. 7 Закону України «Про відходи»;

пунктом 10 зобовязано розробити технічні паспорти відходів (ТПВ) та погодити згідно вимог законодавства. Термін виконання 01.01.2019. Обґрунтування ст.ст. 26 Закону України «Про відходи», постанова КМУ від 01.11.99 № 2034;

пунктом 11 зобовязано забезпечити складання та подання декларації про утворення відходів в повному обсязі. Термін виконання 20.02.2019. Обґрунтування ст.ст. 17, 32 Закону України «Про відходи»;

пунктом 12 зобовязано забезпечити здійснення первинного обліку кількості відходів, що утворюються на підприємстві за формою 1-ВТ в повному обсязі. Термін виконання 01.09.2018. Обґрунтування ст.ст. 17 Закону України «Про відходи»; ст. 24 Закону України «Про охорону атмосферного повітря»,

пунктом 13 зобовязано вжити достатні заходи з охорони земель. Термін виконання 20.08.2018. Обґрунтування ст.ст. 35 Закону України «Про охорону земель»; ст.ст. 96, 164 Земельного кодексу України, ст.ст. 17, 32,33 Закону України «Про відходи»;

пунктом 14 зобовязано ліквідувати засмічення земельної ділянки. Термін виконання 20.08.2018. Обґрунтування ст.ст. 35 Закону України «Про охорону земель»; ст.ст. 96, 164 Земельного кодексу України, ст.ст. 17, 32,33 Закону України «Про відходи»;

пунктом 15 зобовязано укласти договори щодо утилізації відходів, реалізації чи передачі їх іншим споживачам або підприємствам, установам, що займаються збиранням, обробленням та утилізацією відходів у відповідності до вимог законодавства. Термін виконання 01.09.2018. Обґрунтування ст.ст. 17, 32,33 Закону України «Про відходи»;

пунктом 16 зобовязано місця тимчасового зберігання відходів обладнати у відповідності до вимог законодавства. Термін виконання 01.09.2018. Обґрунтування ст.ст. 17, 33 Закону України «Про відходи»;

пунктом 17 зобовязано провести ідентифікацію обєкта підвищеної небезпеки. Термін виконання 01.09.2019. Обґрунтування ст. 9 Закону України «Про обєкти підвищеної небезпеки»;

пунктом 18 зобовязано розробити плани ліквідації та локалізації аварійних ситуацій на підприємстві. Термін виконання 01.01.2019. Обґрунтування ст. 66 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища».

Позивач не погодився з приписом Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області від 13.08.2018 № 4-8260-5-3, у зв'язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 № 877-V (надалі - Закон №877-V).

Так, за приписами статті 1 Закону № 877-V, державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом (стаття 1 Закону № 877-V).

Згідно з частиною сьомою статті 7 Закону № 877-V на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п'яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Згідно із частиною восьмою статті 7 Закону № 877-V припис - обов'язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб'єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб'єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.

Аналіз наведених норм свідчить, що відповідач наділений повноваженнями здійснювати державний нагляд (контроль) на відповідність дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами, та у разі виявлення порушення вимог законодавства, видавати приписи щодо усунення порушень вимог законодавства.

Надаючи оцінку пунктів 1,2,3,4 спірного Припису, яким зобов'язано розробити інвентаризацію джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря; отримати дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря; не допускати здійснення викидів в атмосферне повітря від джерел викидів та джерел утворення викидів забруднюючих речовин без дозволу на викиди; не забезпечено складання статистичної звітності по формі 2-ТП (повітря) у сфері охорони атмосферного повітря; забезпечити здійснення розрахунку податкового зобовязання з екологічного податку; забезпечити проведення інструментально лабораторних вимірювань параметрів викидів забруднюючих речовин від пересувних джерел викиду на вміст димності, оксиду вуглецю і вуглеводів у відпрацьованих газах автомобіля.

В акті перевірки № 386/5/18 від 06.08.2018 року, зазначається, що на підприємстві експлуатуються наступні джерела утворення викидів: 7 холодильних камер. Інвентаризація джерел утворення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря не проводилася, дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря відсутній, статзвітність по формі 2-ТП (повітря) та розрахунок податкового зобовязання з екологічного податку не складаються. Згідно довідки на балансі підприємства знаходиться 5 одиниць автотранспорту на дизельних двигунах. Контроль вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах пересувних засобів автотранспорту по СО та СН відповідно до ДСТУ 4277:2004: не виконується.

Правові і організаційні основи та екологічні вимоги в галузі охорони атмосферного повітря визначає Закон України «Про охорону атмосферного повітря», у статті 10 якого передбачено, що підприємства, установи, організації та громадяни - суб'єкти підприємницької діяльності, що здійснюють викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря та діяльність яких пов'язана з впливом фізичних та біологічних факторів на його стан, зобов'язані, зокрема, здійснювати організаційно-господарські, технічні та інші заходи щодо забезпечення виконання вимог, передбачених стандартами та нормативами екологічної безпеки у галузі охорони атмосферного повітря, дозволами на викиди забруднюючих речовин тощо (п. 1 ч. 1 ст. 10 цього Закону).

Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», встановлено, перелік забруднюючих речовин переглядається Кабінетом Міністрів України не менше одного разу на пять років за пропозицією центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, і центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоровя.

Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України "Про охорону атмосферного повітря", викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу, виданого суб'єкту господарювання, об'єкт якого належить до другої або третьої групи, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що отримувати дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами необхідно суб'єктам господарювання, що здійснюють викиди забруднюючих речовин, які справляють негативний вплив на здоров'я людини та стан навколишнього природного середовища.

Пунктами 1.3 та 1.4 розділу 1 Інструкції про зміст та порядок складання звіту проведення інвентаризації викидів забруднюючих речовин на підприємстві, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України від 10.02. 1995 року №7 передбачено, що застосування даної Інструкції обов'язкове при проведенні інвентаризації викидів забруднюючих речовин виробничими об'єднаннями і промисловими підприємствами, організаціями і установами (далі - підприємства), які мають викиди забруднюючих речовин в атмосферу, незалежно від відомчого підпорядкування і форм власності; інвентаризація включає в себе характеристику технології, газоочисних установок з точки зору утворення і відведення забруднюючих речовин, визначення параметрів стаціонарних джерел викидів, а також характеристику неорганізованих джерел; інвентаризація викидів забруднюючих речовин може проводитись як в повному обсязі, так і вибірково по визначенню параметрів окремих джерел утворення або викидів, визначенню якісних і кількісних характеристик окремих забруднюючих речовин, що відводяться в атмосферне повітря при експлуатації технологічного обладнання.

У відповідності до Інструкції про зміст та порядок складання звіту проведення інвентаризації викидів забруднюючих речовин на підприємстві, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України від 10 лютого 1995 року № 7:стаціонарне джерело забруднення атмосфери - підприємство, цех, агрегат,установка або інший нерухомий об'єкт, що зберігає свої просторові координати протягом певного часу і здійснює викиди забруднюючих речовин в атмосферу, викиди від стаціонарних джерел викиду можуть бути організованими через організоване стаціонарне джерело викиду або неорганізованими через неорганізоване стаціонарне джерело викиду забруднюючих речовин.

Суд не приймає зазначені доводи відповідача до уваги, так як, відповідач ні в акті перевірки, ні в відзиві жодним чином не зазначає, які саме холодильні камери експлуатуються підприємством, з якими холодильними агрегатами встановлені такі камери, який саме холодоагент (аміак, фреон, вуглеводні) використовується в холодильних машинах, а також які саме речовини присутні або надходять в атмосферне повітря і можуть прямо або опосередковано справляти негативний вплив на здоровя людини та стан навколишнього природного середовища в результаті експлуатації холодильних камер, не визначив відповідності вмісту таких речовин у викидах стаціонарних джерел нормативам гранично допустимих викидів.

Таким чином, відповідачем не обґрунтовано, що в діях позивача наявні порушення статті 10, 11 Закону України „Про охорону атмосферного повітря», ст.24 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», які повинні бути усунуті.

Таким чином, проаналізувавши наведене, суд приходить до висновку про необґрунтованість та безпідставність пунктів 1-4 Припису №4-8260-5-3 від 13.08.2018 року.

Пунктом 5 припису зобовязано ТзОВ «Тропік» до 20.09.2018 року забезпечити здійснення розрахунку податкового зобовязання з екологічного податку. В обґрунтування порушення зазначено стаття 10 Закону України „Про охорону атмосферного повітря та стаття 24 Закону України „Про охорону навколишнього природного середовища.

На підставі статті 10 Закону України „Про охорону атмосферного повітря підприємства, установи, організації та громадяни - субєкти підприємницької діяльності, що здійснюють викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря та діяльність яких повязана з впливом фізичних та біологічних факторів на його стан, зобовязані, зокрема, своєчасно і в повному обсязі сплачувати екологічний податок.

Відповідно до статті 24 Закону України „Про охорону навколишнього природного середовища об'єкти, що шкідливо впливають або можуть вплинути на стан навколишнього природного середовища, види та кількість шкідливих речовин, що потрапляють у навколишнє природне середовище, види й розміри шкідливих фізичних та біологічних впливів на нього підлягають державному обліку; підприємства, установи та організації проводять первинний облік у галузі охорони навколишнього природного середовища і безоплатно подають відповідну інформацію органам, що ведуть державний облік у цій галузі; збір, обробка і подання відповідним державним органам зведеної статистичної звітності про обсяги викидів, скидів забруднюючих речовин, використання природних ресурсів, виконання завдань по охороні навколишнього природного середовища та іншої інформації, ведення екологічних паспортів здійснюється в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з підпунктом 250.2.1 пункту 250.2 статті 250 Податкового кодексу України платники екологічного податку за викиди в атмосферне повітря забруднюючих речовин стаціонарними джерелами забруднення складають податкові декларації за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, подають їх протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) кварталу, до контролюючих органів та сплачують податок протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку подання податкової декларації.

Пунктом 250.3 статті 250 Податкового кодексу України встановлено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації до 1 грудня року, що передує звітному, подають до контролюючих органів переліки підприємств, установ, організацій, фізичних осіб - підприємців, яким в установленому порядку видано дозволи на викиди, спеціальне водокористування та розміщення відходів, а також направляють інформацію про внесення змін до переліку до 30 числа місяця, що настає за кварталом, у якому такі зміни відбулися.

Відповідно до пункту 7.3 статті 7 Податкового кодексу України будь-які питання щодо оподаткування регулюються цим Кодексом і не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до цього Кодексу та/або положення, які встановлюють відповідальність за порушення норм податкового законодавства.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що посилання відповідача на статтю 24 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» в спірних правовідносинах є помилковим, оскільки остання передбачає подання статистичної, а не податкової звітності.

Також, суд зазначає, що стаття 10 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» містить лише декларативну норму щодо обовязку субєктів підприємницької діяльності, що здійснюють викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря сплачувати екологічний податок.

Проте, порядок, строки подання звітності та інші питання адміністрування екологічного податку визначаються виключно Податковим кодексом України.

Враховуючи ту обставину, що відповідач не є уповноваженим визначати строки сплати екологічного податку, суд вважає пункт 5 припису передчасним та таким, що підлягає скасуванню.

Пунктом 6 припису зобовязано ТзОВ «Тропік» до 01.01.2019 року забезпечити проведення інструментально лабораторних вимірювань параметрів викидів забруднюючих речовин від пересувних джерел викиду на вміст димності, оксиду вуглецю і вуглеводів у відпрацьованих газах автомобіля. Термін виконання до 01.01.2019. Обґрунтування порушення зазначено ст.ст. 10 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», ДСТУ 4277-2004, 4276-2004.

Зі змісту акту перевірки, пояснень представника позивача судом встановлено, що в акті перевірки не зазначено, підставі яких дій та досліджень перевіряючий прийшов до висновку, що на підприємстві не проводяться інструментально-лабораторні вимірювання параметрів викидів забруднюючих речовин від пересувних джерел викиду на вміст димності, оксиду вуглецю і вуглеводів у відпрацьованих газах автомобіля на відповідність вимогам ДСТУ 4277-2004, ДСТУ 4276-2004, що є порушенням умов дозволу на викиди та статті 10 Закону України «Про охорону атмосферного повітря».

Таким чином, проаналізувавши наведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для скасування пункту 6 Припису №4-8260-5-3 від 13.08.2018 року.

Надаючи оцінку пунктів 7,8,9,10 спірного Припису, яким зобовязано розробити інвентаризацію відходів з урахуванням всіх видів відходів, що утворюються на підприємстві; визначити склад і властивості всіх видів відходів, що утворюються при діяльності підприємства, ступінь їх небезпечності для навколишнього середовища та здоровя людини; розробити та погодити згідно вимог законодавства нормативи граничних показників утворення всіх видів відходів у технологічних процесах та нормативи питомих показників утворення всіх видів відходів, що утворюються при діяльності підприємства; розробити технічні паспорти відходів (ТПВ) та погодити згідно вимог законодавства, судом встановлено наступне.

В акті перевірки № 386/5/18 від 06.08.2018 року, зазначається, що при діяльності підприємства ТзОВ «Тропік» утворюються наступні види відходів, а саме: лампи люмінесцентні відпрацьовані або пошкоджені; масла та мастила, моторні, трансмісійні інші (зіпсовані, відпрацьовані); поліетилен та його залишки, папір та картон, шини автомобільні, акумуляторні батареї відпрацьовані чи зіпсовані, скло технічне, фільтри відпрацьовані, промаслене ганчіря, елементи живлення (батарейки) використанні, електронна та інша оргатехніка відпрацьована, фармацевтичні відходи, товар некондиційний, тара пластикова використана, тара деревяна використана, тара пластикова дрібна, тара з паперу та картону гофрованих, тощо. При цьому інвентаризація відходів, що уговорюється при діяльності підприємства відсутні, норми утворення, їх склад, властивості та ступінь небезпечності для навколишнього природного середовища не визначено, технічні паспорти відходів відсутні, статзвітність у сфері поводження з відходами не ведеться, декларація про утворення відходів складається не в повному обсязі. Первинний поточний облік кількості відходів, які утворюються на підприємстві (за формою 1-ВТ) ведеться не в повному обсязі.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про відходи» зберігання та видалення відходів здійснюються відповідно до вимог екологічної безпеки та способами, що забезпечують максимальне використання відходів чи передачу їх іншим споживачам (за винятком захоронення). На кожне місце чи об'єкт зберігання або видалення відходів складається спеціальний паспорт, в якому зазначаються найменування та код відходів (згідно з державним класифікатором відходів), їх кількісний та якісний склад, походження, а також технічні характеристики місць чи об'єктів зберігання чи видалення і відомості про методи контролю та безпечної експлуатації цих місць чи об'єктів.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01.08.1999 № 2014 «Про затвердження Порядку ведення державного обліку та паспортизації відходів» паспортизація відходів - процес послідовного збирання, узагальнення та зберігання відомостей про кожний конкретний вид відходів, їх походження, технічні, фізико-хімічні, технологічні, екологічні, санітарні, економічні та інші показники, методи їх вимірювання і контролю, а також про технології їх збирання, перевезення, зберігання, оброблення, утилізації, видалення, знешкодження і захоронення.

Згідно з пунктом 9 згаданої Постанови паспортизація відходів ведеться підприємствами з метою їх вичерпної ідентифікації та визначення оптимальних шляхів поводження з ними.

Отже, паспорт відходів розробляються на відходи, для яких не знайдено оптимальні шляхи утилізації або видалення. Щодо відходів, які приймаються спеціалізованими підприємствами на утилізацію або знешкодження, або твердих побутових відходів, то шляхи поводження з ними вже визначені.

Нормативним документом щодо заповнення та затвердження технічного паспорта відходу є ДСТУ 2195-99 (ГОСТ 17.9.0.2-99) ТЕХНІЧНИЙ ПАСПОРТ ВІДХОДУ. Склад, вміст, виклад і правила внесення змін, затверджений наказом Держстандарту України від 08.09.1999 № 167 та введений в дію наказом Держстандарту України від 03.02.2000 № 97 (на заміну ДСТУ 2195-93 (ГОСТ 17.0.0.05-93)). Згідно з додатком А зазначеного нормативного документу технічні паспорти відходів погоджуються територіальними підрозділами Мінприроди.

Паспорт відходів був розроблений у 2008 році у складі ДСТУ 4462.3.01:2006 Охорона природи. ПОВОДЖЕННЯ З ВІДХОДАМИ. Порядок здійснення операцій як Додаток Б Паспорт відходів підприємства та інструкція по його заповненню (стор. 15-24).

Згідно із статтею 11 Закону України Про стандартизацію стандарти застосовуються на добровільній основі, за винятком випадків, коли застосування цих стандартів вимагають технічні регламенти.

Розроблення паспортів відходів в першу чергу необхідне для тих відходів, для яких не визначена відповідна технологія утилізації, і вони накопичуються у місцях видалення відходів.

Відповідно до ДСТУ 2195-99 погодження технічного паспорту відходів здійснює місцевий (територіальний) природоохоронний підрозділ. За ДСТУ 4461.3.01:2006 процедура погодження паспорту відходів відсутня.

Представник позивача на підтвердження своєї позиції, надав до матеріалів справи наступні документи, які на думку представника позивача не були взяті до уваги відповідачем при складанні акта, а саме:

- Договір № 1/ТО на технічне обслуговування та ремонт транспортних засобів від 01.11.2017, укладеного з ТОВ «ВІТМОРС», згідно якого виконавець зобовязується виконувати ремонт та технічне обслуговування наданих замовником автомобіля. Зокрема п.2.7 Договору передбачено, що деталі, замінені в порядку гарантійного обслуговування, а також замінені деталі, що не були отримані замовником в момент отримання автомобіля з ремонту, утилізації і подальшому поверненню не підлягають;

- Договір № 207-2017/Л від 15.02.2017 року укладеному з ТОВ «УТІЛЬВТОРПРОМ», згідно якого виконавець здійснює комплекс послуг щодо поводження з відходами, які утворилися в результаті господарської діяльності Замовника, а саме збирання, зберігання, оброблення видалення, знешкодження, перевезення та організації утилізації відходів, власником яких є замовник;

- Договір № 1925 про надання послуг з вивезення та захоронення твердих побутових відходів (ТПВ) від 05.12.2017, укладено з ТОВ «Дніпрокомунтранс», згідно якого виконавець зобовязується надати послуги з вивезення та захоронення твердих побутових відходів, відповідно до адреси обєктів і періодичності вивозу, заявлених в довідці про дислокацію.

Причин неврахування вказаних документів при прийнятті оскаржуваного рішення відповідач не повідомив

Таким чином, проаналізувавши наведене, суд приходить до висновку про необґрунтованість пунктів 7,8,9,10 Припису №4-8260-5-3 від 13.08.2018 року та їх скасування.

Надаючи оцінку пункту 11 спірного Припису, яким зобовязано забезпечити складання та подання декларації про утворення відходів в повному обсязі, судом встановлено.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про відходи» визначено, що субєкти господарської діяльності у сфері поводження з відходами, діяльність яких призводить виключно до утворення відходів, для яких Пзув від 50 до 1000, зобовязані щороку подавати декларацію про відходи за формою та у порядку, встановленими Кабінетом Міністрів України.

Представник позивача на підтвердження своєї позиції, надав до матеріалів справи декларацію про відходи за № D 00328 150618, що утворилися за 2017 (звітний) рік та за 2018 (поточний) рік: лампи люмінесцентні; тверді побутові відходи.

Крім того, судом встановлено, що ТзОВ «Тропік» на добровільній основі уклав договір № 04а/Д-2018 від 02.08.2018 з ТОВ «НВП «Екоресурс», відповідно до якого Замовник (ТзОВ «Тропік» доручає, а Виконавець приймає на себе організацію комплексних робіт з проведення інвентаризації відходів ТзОВ «Тропік» на підготовки звіту з інвентаризації відходів та розроблення технічних паспортів по кожному виду відходів із подачею/реєстрацією в Департаменті екології.

Причин неврахування вказаних документів при прийнятті оскаржуваного рішення відповідач не повідомив.

Таким чином, проаналізувавши наведене, суд приходить до висновку про необґрунтованість пункту 11 Припису №4-8260-5-3 від 13.08.2018 року та його скасування.

Надаючи оцінку пункту 12 спірного Припису, яким зобовязано забезпечити здійснення первинного обліку кількості відходів, що утворюються на підприємстві за формою 1-ВТ в повному обсязі. Термін виконання до 01.09.2018, судом встановлено.

Пунктом 1.3. Інструкції «Щодо її заповнення Інструкції щодо заповнення типової форми первинної облікової документації № 1-ВТ «Облік відходів та пакувальних матеріалів і тари» затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 07.07.2008 N 342, передбачено, що не відображаються у типовій формі N 1-ВТ відходи та упаковка, якщо за технологічним регламентом виробництва (надання послуг), узгодженим з відповідним Державним управлінням охорони навколишнього природного середовища, неможливо визначити кількість утворюваних відходів та упаковки, яка використовується.

Представник позивача зазначає, що ТзОВ «Тропік» не ведеться облік пакувальних

матеріалів і тари з огляду того, що товар отримується в нових упаковках і в такому ж вигляді покупцям, відповідно до вимог договорів поставок продукції. Піддони, на яких отримується відправляється товар не ламаються (за необхідності ремонтуються) тара завжди перебуває в обігу, не зберігається на складі підрозділу.

Відповідач на у спірному рішенні ні у відзиві не зазначає по яким видам відходам позивачем не ведеться первинний поточний облік, в чому полягає ведення позивачем первинного поточного обліку відходів не в повному обсязі, та не надає жодного доказу, який би підтверджував зазначену позицію відповідача.

Таким чином, проаналізувавши наведене, суд приходить до висновку про скасування пункту 12 Припису №4-8260-5-3 від 13.08.2018 року.

Надаючи оцінку пункту 13 спірного Припису, яким зобов'язано вжити достатні заходи з охорони земель. Термін виконання до 20.08.2018 року, судом встановлено наступне.

В акті перевірки № 386/5/18 від 06.08.2018 року, зазначається, що в ході обстеження території біля орендованих приміщень в яких здійснюється діяльність підприємства встановлено факт засмічення земельної ділянки, а саме: на відкритій земельній ділянці без дозволів розміщуються відходи брухту металевого, тара деревяна використана, тара пластикова дрібна, залізобетонні конструкції, тара з паперу та картону гофрованих, що є порушенням ст. 35 Закону України «Про охорону земель», ст.ст. 96, 164 Земельного кодексу України, ст.ст. 17,32,33, 34 Закону України «Про відходи».

Статтею 35 Закону України ««Про охорону земель» передбачено, що власники і землекористувачі, в тому числі орендарі, земельних ділянок при здійсненні господарської діяльності зобов'язані: дотримуватися вимог земельного та природоохоронного законодавства України; проводити на земельних ділянках господарську діяльність способами, які не завдають шкідливого впливу на стан земель та родючість ґрунтів; підвищувати родючість ґрунтів та зберігати інші корисні властивості землі на основі застосування екологобезпечних технологій обробітку і техніки, здійснення інших заходів, які зменшують негативний вплив на ґрунти, запобігають безповоротній втраті гумусу, поживних елементів тощо; дотримуватися стандартів, нормативів при здійсненні протиерозійних, агротехнічних, агрохімічних, меліоративних та інших заходів, пов'язаних з охороною земель, збереженням і підвищенням родючості ґрунтів; надавати відповідним органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування відомості про застосування пестицидів та агрохімікатів; сприяти систематичному проведенню вишукувальних, обстежувальних, розвідувальних робіт за станом земель, динамікою родючості ґрунтів; своєчасно інформувати відповідні органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування щодо стану, деградації та забруднення земельних ділянок; забезпечувати додержання встановленого законодавством України режиму використання земель, що підлягають особливій охороні; забезпечувати використання земельних ділянок за цільовим призначенням та дотримуватися встановлених обмежень (обтяжень) на земельну ділянку; забезпечувати захист земель від ерозії, виснаження, забруднення, засмічення, засолення, осолонцювання, підкислення, перезволоження, підтоплення, заростання бур'янами, чагарниками і дрібноліссям; уживати заходів щодо запобігання негативному і екологонебезпечному впливу на земельні ділянки та ліквідації наслідків цього впливу.

Згідно ст. 96 Земельного кодексу України визначено, що землекористувачі зобов'язані: а) забезпечувати використання землі за цільовим призначенням та за свій рахунок приводити її у попередній стан у разі незаконної зміни її рельєфу, за винятком випадків незаконної зміни рельєфу не власником такої земельної ділянки; б) додержуватися вимог законодавства про охорону довкілля; в) своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату; г) не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; ґ) підвищувати родючість ґрунтів та зберігати інші корисні властивості землі; д) своєчасно надавати відповідним органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування дані про стан і використання земель та інших природних ресурсів у порядку, встановленому законом; е) дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов'язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон; є) зберігати геодезичні знаки, протиерозійні споруди, мережі зрошувальних і осушувальних систем. Законом можуть бути встановлені інші обов'язки землекористувачів.

Відповідно до ст. 164 Земельного кодексу України охорона земель включає: а) обґрунтування і забезпечення досягнення раціонального землекористування; б) захист сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників від необґрунтованого їх вилучення для інших потреб; в) захист земель від ерозії, селів, підтоплення, заболочування, вторинного засолення, переосушення, ущільнення, забруднення відходами виробництва, хімічними та радіоактивними речовинами та від інших несприятливих природних і техногенних процесів; г) збереження природних водно-болотних угідь; ґ) попередження погіршення естетичного стану та екологічної ролі антропогенних ландшафтів; д) консервацію деградованих і малопродуктивних сільськогосподарських угідь. Порядок охорони земель встановлюється законом.

Згідно п.п 14.1.73 п 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

В ході судового розгляду справи судом було встановлено, що ТзОВ «Тропік» є орендар на підставі Договору оренди № 0105/16 від 20.04.2016 року, відповідно до якого підприємство прийняло у тимчасове платне користування нежитлове приміщення, загальною площею 1493, 2 кв.м. (складське та офісне приміщення), що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, проспект Б.Хмельницького, 207.

Земельна ділянка біля орендованих приміщень, в яких здійснюється господарська діяльність ТзОВ «Тропік» належить до комунальної власності та передана в користування на умовах оренди власникам нерухомого майна за адресою: м. Дніпро, проспект Б.Хмельницького, 207.

Доказів того, що ТзОВ «Тропік» є землекористувачем обстежуваних земельних ділянок, що знаходяться на території біля орендованих приміщень відповідачем не надано, а такі обставини позивачем заперечуються. Відтак, останній не може нести відповідальність за невиконання покладених законодавством обовязків землекористувачів таких земельних ділянок.

Позивач зазначає, що договір № 1925 про надання послуг з вивезення та захоронення твердих побутових відходів (ТПВ) від 05.12.2017 року укладеного між ТзОВ «Дніпрокомунтранс» та ТзОВ «Тропік» не було взято до уваги під час проведення перевірки.

Крім того, судом враховуються пояснення представника позивача, що ТзОВ «Тропік» не є єдиним орендарем нежитлових приміщень, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, проспект Б. Хмельницького, 207, що підтверджується наданими до матеріалів справи доказами, а саме договір оренди № 06/16 від 20.04.2016 року укладеного між фізичною особою ОСОБА_2, ОСОБА_3, та ТзОВ «ТехноФрукт».

Таким чином, суд приходить до висновку про скасування п.13 Припису №№4-8260-5-3 від 13.08.2018 року.

Надаючи оцінку пункту 17 спірного Припису, яким зобов'язано провести ідентифікацію обєкта підвищеної небезпеки. Термін виконання до 01.09.2019, судом встановлено наступне.

В акті перевірки № 386/5/18 від 06.08.2018 року, зазначається, що роботи з проведення ідентифікації підприємства як обєкта підвищеної небезпеки не виконанні, свідоцтво про Державну реєстрацію обєкта підвищеної небезпеки або висновок Держгірпромнагляду підприємством не одержано, що є порушенням ст. 9 Закону України «Про обєкти підвищеної небезпеки».

Суд зазначає, що правові, економічні, соціальні та організаційні основи діяльності, пов'язаної з об'єктами підвищеної небезпеки, встановлено Законом України "Про об'єкти підвищеної небезпеки".

Статтею 1 цього Закону визначено, що об'єкт підвищеної небезпеки - об'єкт, на якому використовуються, виготовляються, переробляються, зберігаються або транспортуються одна або кілька небезпечних речовин чи категорій речовин у кількості, що дорівнює або перевищує нормативно встановлені порогові маси, а також інші об'єкти як такі, що відповідно до закону є реальною загрозою виникнення надзвичайної ситуації техногенного та природного характеру.

Відповідно до ст. 9 вказаного Закону суб'єкт господарської діяльності ідентифікує об'єкти підвищеної небезпеки відповідно до кількості порогової маси небезпечних речовин. Нормативи порогової маси небезпечних речовин встановлюються Кабінетом Міністрів України. Порядок ідентифікації, форма та зміст оповіщення про її результати визначаються Кабінетом Міністрів України. На основі ідентифікаційних даних Кабінет Міністрів України затверджує класифікацію об'єктів підвищеної небезпеки і порядок їх обліку.

Згідно з п. 1 Порядку ідентифікації та обліку об'єктів підвищеної небезпеки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2002 р. N 956, його дія поширюється на всіх суб'єктів господарювання, у власності або користуванні яких є об'єкти, де можуть використовуватися або виготовляються, переробляються, зберігаються чи транспортуються небезпечні речовини (далі - потенційно небезпечні об'єкти), а також на всіх суб'єктів господарювання, які мають намір розпочати будівництво потенційно небезпечних об'єктів.

Представник позивач стверджує про те, що у позивача не використовуються категорії речовин, що відносяться до небезпечних, а також не виготовляється, не переробляється, не зберігається та не транспортується в обєктах, що є у власності або користуванні позивача.

Жодних відомостей про обєкти та речовини, що їх використовує позивач, в Акті перевірки відповідача теж не міститься.

Також, суд зазначає, що не можна брати до уваги викладене у приписі щодо одержання висновку Держгірпромнагляду підприємством, оскільки згідно розпорядження Кабінету Міністрів України "Питання Державної служби з питань праці" №1021-р від 30.09.2015 року на Державну службу з питань праці покладено функцій і повноваження Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки, що припиняється.

Таким чином, проаналізувавши наведене, суд приходить до висновку про скасування пункту 17 Припису №4-8260-5-3 від 13.08.2018 року.

В той же час, відповідач, до матеріалів справи не подав жодного доказу в підтвердження своєї позиції.

В судовому засіданні судом було встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що в пунктах 7,8,9,10,11,12,13,17 припису викладені вимоги позивачем повністю спростовано доданими до матеріалів справи доказами, а відтак в цій частині вказаний припис винесений протиправно, з перевищенням наданих діючим законодавством повноважень, тому підлягає скасуванню.

Судом було встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що пункти 14, 15, 16, 18 припису носять загальний характер, так, як в них не зазначені конкретні дії які ТзОВ «Тропік» має вчинити для усунення порушення, з огляду на що, суд доходить висновку, що знову ж таки в цій частині вказаний припис винесений протиправно, з перевищенням наданих діючим законодавством повноважень, тому підлягає скасуванню.

Також судом враховуються пояснення позивача стосовно скасування судом рішення субєкта владних повноважень постанови державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Дніпропетровської області ОСОБА_4 від 26.09.2018 року №04349/04427 про притягнення ОСОБА_5 (керівника РСП ТзОВ «Тропік») до відповідальності за ч.1 ст.78, ст.82, 82-1 КУпАП. Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії рішення Амур Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04.12.2018 року у справі №199/7788/18, така постанова виносилась на підставі висновків того ж акта перевірки та за результатами тієї ж перевірки, що і рішення, яке є предметом оскарження у даній справі.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на все вищевикладене, враховуючи фактичні обставини справи та заслухавши пояснення сторін суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, правомірними та підлягають задоволенню судом, в зв'язку з чим припис Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області від №4-8260-5-3 від 13.08.2018 року є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа..

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Тропік» (79008, АДРЕСА_1, ) до Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області (49010, м. Дніпро, вул. Лабораторна, 69, ) про скасування припису задоволити повністю.

Визнати протиправним та скасувати припис № 4-8260-5-3 від 13.08.2018 року, складений Державною екологічною інспекцією у Дніпропетровській області.

Стягнути з Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області (49010, м. Дніпро, вул. Лабораторна, 69, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Тропік» (79008, АДРЕСА_1, ) 1762 грн. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 28 березня 2019 року.

Суддя Карп'як Оксана Орестівна