Справа № 0940/1790/18
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2019-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2019 рокуЛьвів№ 857/2044/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Улицького В.З., Шавеля Р.М.

за участю секретаря Мельничук Б.Б.

апелянта ОСОБА_1

представник апелянта ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2018 року (ухвалене головуючим - суддею Біньковська Н.В. о 16 год. 58 хв. у м. Івано-Франківськ, повний текст судового рішення складено 14 грудня 2018 року) у справі № 0940/1790/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання протиправною відмови та зобов`язання до вчинення дій,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача про визнання протиправною відмови у призначенні пенсії за віком та зобов'язання призначити пенсію за віком з 17.02.2018 за заявою від 14.05.2018, з урахуванням в 1,5 - кратному обчисленні періоду роботи в районі Крайньої Півночі з 16.11.1987 до 01.01.1991 та в звичайному обчисленні періодів страхового стажу з 03.08.1994 по 14.06.2000 і з 01.11.2017 по 31.12.2017

В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що звернувшись до Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області із заявою про призначення пенсії за віком, отримав протиправну відмову, з посиланням на те, що ним не підтверджено укладення письмового строкового трудового договору про роботу у районах Крайньої Півночі, Творче братство «Берегиня» не зареєстроване в базі АРМ ОССВ як платник страхових внесків, у нього відсутній необхідний страховий стаж на дату досягнення віку, передбачений ч. 1-3 ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.12.2018 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що пільги, передбачені статтею 5 Указу від 10.02.1960, в тому числі зарахування одного року роботи у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком не поширюються на позивача, а саме за період його роботи в районах Крайньої Півночі до 01.01.1991, тобто з 16.11.1987 до 01.01.1991 в УТТ НГДУ «Суторминскнефть» машиністом підйомника АЗ-37 5 розряду по обслуговуванню нафтових скважин, вахтово-експедиційним методом. Як наслідок, позивач немає права на пільгове обчислення стажу за вказаний період із зарахуванням одного року роботи, за один рік і шість місяців роботи.

Також суд першої інстанції вважає дії відповідача щодо незарахування позивачу до страхового стажу періоду роботи з 03.08.1994 по 14.06.2000 в Творчому братстві "Берегиня" по записах трудової книжки є правомірними, оскільки зазначені відповідачем в сукупності обставини, підтверджені належними та допустими доказами викликали сумнів щодо підтвердження факту роботи позивача в громадському об'єднанні під назвою Творче братство «Берегиня» на посаді майстра цеху по збиранню меблів. Записами трудової книжки хоч і підтверджено вказаний запис, однак додатково витребуваними документами ставиться під сумнів. Інших документів на пітвердження зазначеного стажу роботи позивачем ні відповідачу ні суду не надано, а відтак суд приходить до висновку що цей період часу не може бути зараховано позивачу до страхового стажу, оскільки є непідтвердженим.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив позивач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги

Зокрема в апеляційні скарзі зазначає, що позивач з 16.11.1987 по 22.07.1994 працював безпосередньо на підприємстві - Управління технологічного транспортного та нафтогазовидобувного управління «Суторминскнефть», яке територіально розташовувалось в районах Крайньої Півночі. Окрім цього згідно уточнюючої довідки № 18/1/1/1/231 від 10.04.2018 підтверджено постійну зайнятість ОСОБА_1 на пільговій роботі, хоча така і проводилась вахтово-експедиційним методом. Також вважає, що висновки суду першої про відмову в задоволенні позовної вимоги про зарахування стажу роботи з 03.08.1994 по 14.06.2000 в Творчому братстві «Берегиня» не грунтуються на нормах матеріального права, оскільки за приписами ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» чітко встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Крім цього в апеляційній скарзі покликається на те, що обов'язок повідомлення заявнику про необхідність долучення тих чи інших документів покладено саме на відповідача, і таке повідомлення повинно відбуватися невідкладно, одразу з прийняттям заяви про призначення пенсії (однак, у випадку з ОСОБА_1 дана норма відповідачем дотримана не була), і у випадку долучення тих чи інших документів в межах трьох місячного строку з дня звернення із заявою про призначення пенсії, днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії, подання нової заяви в такому випадку не передбачено. Оскільки, з заявою про призначення пенсії ОСОБА_1 звернувся 14.05.2018, а договір про добровільну участь від 04.07.2018 було долучено позивачем 25.07.2018, тобто в межах встановленого трьох місячного строку, тому даний договір повинен бути врахований при призначенні пенсії за заявою від 14.05.2018.

Апелянт та його представник в судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу та надали пояснення, просять апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позов.

Відповідач в судове засідання на виклик суду не з`явився, явку свого представника не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений, що не перешкоджає розгляду справи в його відсутності згідно з ч. 2 ст. 313 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, апелянта та його представника, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції - скасувати, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку з досягненням 60-річного віку, 14.05.2018 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком (а.с. 23).

04.07.2018 позивачем з Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області укладено договір про одноразову сплату єдиного внеску у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування. На виконання договору від 04.07.2018 позивачем сплачено одноразовий єдиний внесок, зокрема 3 276,24 грн. згідно квитанції від 04.07.2018 №54 (а.с. 36-38).

12.07.2018 відповідач рішенням №3 від 12.07.2018 відмовив позивачу в призначенні пенсії за віком згідно поданої ним заяви від 14.05.2018 із-за відсутності страхового стажу 25 років (а.с. 86).

Листом № 9118/03-к від 12.07.2018 відповідач повідомив позивача про відмову у призначенні пенсії (а.с. 24). Позивачу роз'яснено, що за поданими документами його страховий стаж складає 24 роки 10 місяців 28 днів. До страхового стажу не зараховано період роботи у Творчому братстві "Берегиня" за період з 03.08.1994 по 14.06.2000 оскільки дана організація не зареєстрована в базі АРМ ОССВ. Інших документів про підтвердження стажу роботи не надано. У разі укладання договору про участь у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування і набуття необхідного стажу для призначення пенсії, позивач має право звернутись до управління з відповідною заявою про призначення пенсії.

25.07.2018 позивач звернувся до відповідача із заявою про перегляд прийнятого рішення про відмову у призначенні пенсії за віком та просив прийняти рішення про призначення пенсії з 17.02.2018, оскільки не погоджується з розрахунком страхового стажу (а.с. 39-40).

02.08.2018 відповідачем надано відповідь. Позивачу роз'яснено, що його страховий стаж складає 24 роки 10 місяців 28 днів. Робота в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайної Півночі, з 01.03.1960 до 01.01.1991 зараховується до стажу в полуторному розмірі при умові, що працівник мав право на пільги, встановлені ст.5 Указу Президії Верховної ради СРСР від 10.02.1960 «Про впорядкування пільг для осіб, працюючих в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі». Пільги щодо обчислення стажу надавались працівникам, що переводились, направлялись чи запрошувалися на роботу в райони Крайньої Півночі і місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, із інших місцевостей країни при умові, що ці працівники уклали трудові договори про роботу в цих районах на п'ять років, а на островах Північного Льодовитого океану - на два роки. Пільги щодо обчислення стажу надавались також особам, що прибули на Крайню Північ і в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, за власною ініціативою, але які уклали строкові трудові договори про роботу в цих районах. Відповідно до Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пільгове обчислення страхового стажу здійснюється на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, у яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими нормативно - правовими актами. Позивачем будь-яких підтверджуючих документів про укладення строкових договорів та про те, що на нього поширююється пільги не надано.

Стосовно зарахування до страхового стажу періоду роботи з 03.08.1994 по 14.06.2000 у Творчому братстві «Берегиня» зазначено, що оскільки дане підприємство не зареєстроване в базі АРМ ОССВ, як платник страхових внесків до пенсійного фонду, а також згідно відповідей Головного управління Статистики в Івано-Франківській області та управління Статистики в місті Калуші, суб'єкт із назвою Творче братство «Берегиня» в ЄДРПОУ не зареєстрований та раніше на обліку не перебував. Відповідно до пункту 3-1 розділу XV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» починаючи з 01.01.2018 для визначення права на призначення пенсії відповідно до статті 26 Закону №1058 (пенсії за віком) до страхового стажу включаються, зокрема, періоди ведення підприємницької діяльності із застосуванню спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку з 01.07.2000 по 31.12.2017 включно, за умови сплати страховю внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнених від сплати єдиного податку). У період з 01.01.2011 по 28.02.2011 відсутня будь-яка сплата страхових внесків, тому зарахувати цей період для визначення права немає підстав.

Також роз'яснено, що період згідно укладеного договору про одноразову сплату у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування від 03.05.2018 до стажу роботи позивачу врахований (з 01.01.2017 по 31.03.2017). Після надання відмови в призначенні пенсії, та укладенні договору про одноразову сплату у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, позивачу необхідно повторно звернутися із заявою про призначення пенсії, оскільки згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне забезпечення» у разі відсутності, починаючи з 01.01.2018 необхідного стажу на дату досягнення віку, передбаченого частиною першою-третьою цієї статті, пенсію за віком буде призначено після набуття особою страхового стажу, визначеного частинами першою-третьою цієї статті на дату досягнення відповідного віку (а.с. 41).

07.08.2018 позивач подав скаргу на дії відповідача до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та просив зобов'язати Калуське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області переглянути рішення про відмову у призначення пенсії за віком (а.с.42-43).

04.09.2018 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області прийнято рішення про залишення скарги позивача без задоволення (а.с. 44-45).

Вважаючи таку відмову відповідача протиправною позивач звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Проаналізувавши матеріали справи та законодавчі положення, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про частково помилкове застосування норм матеріального та процесуального права, неповного з'ясування обставин справи та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи з огляду на наступне.

Колегія суддів погоджується з твердженням суду першої інстанції про те, що спір між сторонами виник при призначенні пенсії за віком з підстав відмови, зокрема:

- у пільговому обчисленні стажу роботи (один рік троботи за півтора роки роботи) в районах Крайньої Півночі з 16.11.1987 до 01.01.1991 в УТТ НГДУ «Суторминскнефть»;

- у зарахуванні до страхового стажу роботи періоду роботи з 03.08.1994 по 14.06.2000 в Творчому братстві «Берегиня»;

- у зарахуванні до страхового стажу роботи періоду добровільної участі в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування у пенсійному страхуванні з 01.11.2017 по 31.12.2017 згідно договору про одноразову сплату у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування від 04.07.2018.

У зв`язку з наведеним вище колегія суддів вважає за потрібне дослідити кожну підставу відмови про призначення пенсії.

Так щодо пільгово обчислення стажу роботи (один рік роботи за півтора роки роботи) в районах Крайньої Півночі з 16.11.1987 до 01.01.1991 в УТТ НГДУ «Суторминскнефть» слід зазначити таке.

Згідно записів трудової книжки позивача, останній працював у районах Крайньої Півночі (Ямало-Ненецький автономний округ), зокрема, з 16.11.1987 по 22.07.1994 в УТТ НГДУ «Суторминскнефть» машиністом підйомника АЗ-37 5 розряду по обслуговуванню нафтових скважин, вахтовим методом (зворот а.с. 14, а.с. 15).

Крім цього, факт роботи саме вахтовим методом підтверджується і записами архівної довідки, виданої 04.04.2018 філіалом «Газпромнефть-Муравленко» АО «Газпромнефть-Ноябрьскнефтегаз», яке реорганізовано та переіменовано з УТТ НГДУ «Суторминскнефть», а також записами уточнюючої особливий характер роботи довідки №18/1/1/1231 від 10.04.2018 (а.с. 19-20).

За правилами абзаців першого та другого пункту 5 Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV період роботи до 01.01.1991 в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01.01.1991. Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» (далі - Указ від 10.02.1960), постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10.02.1960 № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26.09.1967 № 1908-VІІ «Про розширення пільг на осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і у місцевостях, що прирівнюються до районів Крайньої Півночі» (далі - Указ від 26.09.1967).

Указом від 10.02.1960 передбачено надання всім робітникам і службовцям державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій таких пільг: виплату надбавок до заробітної плати, надання додаткових відпусток, можливість об'єднання відпусток, але не більш як за три роки, виплату різниці між розміром допомоги по соціальному страхуванню і фактичним заробітком (включаючи надбавки) у разі тимчасової втрати працездатності (статті 1-4).

Статтею 5 цього Указу встановлено надання додаткових пільг, зокрема, зарахування одного року роботи у вказаних районах за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності працівникам, які переводились, направлялись або запрошувались на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей країни, за умови укладення ними трудових договорів про роботу в цих районах строком на п'ять років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки.

Аналогічні умови щодо застосування пільг, передбачених статтею 5 Указу від 10.02.1960, передбачені й Інструкцією про порядок надання пільг особам, які працюють у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженою постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати та Президії ВЦРПС від 16.12.1967 № 530/П-28.

Абзацом першим пункту 5.9 Положення про вахтовий метод організації робіт, затвердженого постановою Державного комітету Союзу РСР з праці і соціальних питань, Президії ВЦРПС та Міністерства охорони здоров'я Союзу РСР від 31.12.1987 № 794/33-82, встановлено, що працівникам підприємств та організацій, які виїжджають для виконання робіт вахтовим методом у райони Крайньої Півночі або в прирівняні до них місцевості з інших районів держави, надаються пільги, передбачені статтями 1-4 Указу від 10.02.1960, з урахуванням змін та доповнень, внесених статтями 1 та 2 Указу від 26.09.1967.

Таким чином, пільги, передбачені статтею 5 Указу від 10.02.1960, в тому числі зарахування одного року роботи у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності, не поширюються на працівників, що працювали вахтовим методом.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що на працівників, які працювали вахтовим методом в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, поширюються пільги, передбачені статтями 1-4 Указу від 10.02.1960, а додаткові пільги, передбачені статтею 5 зазначеного Указу, зокрема зарахування одного року роботи у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності, не поширюються.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права вже була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, зокрема, у постановах від 27.10.2015 у справі № 21-3324а15 та від 13.04.2016 у справі № 344/9046/15-а, а також Верховним Судом у постанові від 24.07.2018 у справі № 351/1207/15-а, від 21.11.2018 у справі № 338/1152/14-а, від 11.12.2018 у справі № 338/1096/15-а.

Відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про безпідставність позовних вимог в частині зарахування в пільговому обчисленні періоду роботи вахтово-експедиційним методом.

Щодо зарахування до страхового стажу роботи періоду роботи з 03.08.1994 по 14.06.2000 в Творчому братстві «Берегиня» то суд зазначає наступне.

Підставою для відмови у зарахуванні цього періоду стажу став висновок пенсійного органу стосовно того, що територіальним управлінням юстиції жодного громадського формування із такою назвою за період з 03.08.1994 по 14.06.2000 зареєстровано не було, до архіву документи на зберігання не здавались, на обліку в органі статистики суб'єкт із такою назвою не значиться та станом на 11.07.2018 не перебував, в базі даних платників страхових внесків такий не значиться.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637. Згідно пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. І лише у разі її відсутності, або відсутності в ній відповідних записів, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, зокрема, уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Згідно записів трудової книжки, позивач що 03.08.1994 був прийнятий на роботу майстром цеху збирання меблів у Творче братство «Берегиня» (наказ № 41 від 03.08.1994) - запис № 17, 14.06.2000 звільнений з роботи по ст. 38 КЗпП України за власним бажанням (наказ № 29 від 14.06.2000) - запис №18

Апеляційним судом встановлено, що у трудовій книжці позивача усі записи виконані без перекреслень, виправлень, чітким правописом, у чіткій послідовності та відповідності дати, номеру запису з посиланням на відповідний наказ, і завірені печаткою роботодавця, тобто, з дотримання вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок.

Керуючись наведеним вище колегія суддів вважає спірним твердження відповідача та суду першої інстанції, щодо незарахування позивачу до страхового стажу періоду роботи з 03.08.1994 по 14.06.2000 в Творчому братстві «Берегиня», оскільки факт роботи позивача в цьому громадському об'єднанні підтверджено записами трудової книжки.

Щодо зарахування до страхового стажу роботи періоду добровільної участі в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування у пенсійному страхуванні з 01.11.2017 по 31.12.2017 згідно договору про одноразову сплату у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування від 04.07.2018 то апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції в цій частині, не в повній мірі досліджено обставини справи та наявні докази.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» № 2464-VI від 08.07.2010 платниками, які мають право на добровільну сплату єдиного внеску, є, зокрема, особи, які досягли 16-річного віку та не перебувають у трудових відносинах з роботодавцями, визначеними пунктом 1 частини першої статті 4, та не належать до платників єдиного внеску, визначених пунктами 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, у тому числі іноземці та особи без громадянства, які постійно проживають або працюють в Україні, громадяни України, які працюють або постійно проживають за межами України, якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

За частиною 2 цього Закону особи, зазначені в частині першій цієї статті, беруть добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування протягом строку, визначеного в договорі про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, але не менше одного року (крім договорів про одноразову сплату).

Особи, зазначені в частині першій цієї статті, подають до органу доходів і зборів за місцем проживання відповідну заяву в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування. Орган доходів і зборів, що отримав заяву про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, має право перевіряти викладені в заяві відомості та вимагати від особи, яка подала заяву, документи, що підтверджують зазначені відомості. З особою, яка подала заяву про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, органом доходів і зборів в строк не пізніше ніж 30 календарних днів з дня отримання заяви укладається договір про добровільну участь відповідно до типового договору, що затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування (частина 3 цього Закону).

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу, починаючи з 01.01.2018 - не менше 25 років.

Частиною 4 ст. 26 цього Закону визначено, що у разі відсутності, починаючи з 01.01.2018, необхідного страхового стажу на дату досягнення віку, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, пенсію за віком може бути призначено після набуття особою страхового стажу, визначеного частинами першою - третьою цієї статті на дату досягнення відповідного віку. Наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення особи за призначенням пенсії.

Судом встановлено, що станом на час досягнення позивачем віку 60 років, стаж позивача не становив більше 25 років необхідного.

У зв`язку з цим, для набуття необхідного стажу, позивачем та ГУ ДФС в Івано-Франківській області укладено договори від 03.05.2018 на суму 4914 грн 36 коп. та від 04.07.2018 на суму 3276 грн. 24 коп. про одноразову сплату у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Однак відповідач відмовив у зарахуванні періоду добровільної участі в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування у пенсійному страхуванні з 01.11.2017 року по 31.12.2017 року згідно договору про одноразову сплату у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування від 04.07.2018 став керуючись тим, що у позивача станом на дату досягнення віку - 60 років (16.02.2018) відсутній необхідний страховий стаж 25 років, а відтак відсутнє право на пенсію за віком саме з 17.02.2018, і для призначення пенсії необхідно повторно звернутись із заявою, тобто після 04.07.2018.

Разом з цим колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 4.2 Постанови Правління ПФУ «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок) при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;

Положеннями п. 1.7. Порядку визначено, що Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону.

З системного аналізу слідує, що обов'язок повідомлення заявнику про необхідність долучення тих чи інших документів покладено саме на органи ПФУ, і таке повідомлення повинно відбуватися невідкладно, одразу з прийняттям заяви про призначення пенсії (однак, у випадку з ОСОБА_1 дана норма відповідачем дотримана не була), і у випадку долучення тих чи інших документів в межах трьох місячного строку з дня звернення із заявою про призначення пенсії, днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії, подання нової заяви в такому випадку не передбачено.

Оскільки, з заявою про призначення пенсії ОСОБА_1 звернувся 14.05.2018, а договір про добровільну участь від 04.07.2018 було долучено позивачем 25.07.2018, тобто в межах встановленого трьох місячного строку, тому даний договір повинен бути врахований при призначенні пенсії за заявою від 14.05.2018.

А тому висновок суду першої інстанції про правомірність дій відповідача щодо не зарахування даного договору на переконання суду апеляційної інстанції є передчасним, оскільки відповідач належним чином не оцінював додані позивачем документи.

Відповідно до ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Частина 2 ст. 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

У зв'язку з тим, що відповідач не вчиняв необхідних дій та не надавав належної оцінки документам, суд позбавлений можливості за встановлених обставин зобов'язати відповідача призначити пенсію за віком, оскільки не може підміняти собою пенсійний орган та робити за такий орган певні висновки.

Лише після дотримання відповідачем умов щодо всебічного, повного і об'єктивного розгляду всіх поданих документів суд буде вправі зробити висновки щодо наявності чи відсутності підстав для зобов'язання відповідача призначити пенсію за віком.

Керуючись наведеним вище, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог було неправильно застосовано норми матеріального права та не забезпечено захисту права ОСОБА_1 на державне пенсійне забезпечення, яке передбачене Конституцією та Законом України «Про пенсійне забезпечення», відтак для належного захисту прав позивача слід зобов'язати Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком.

Відповідно до ст. 317 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та ухвалює нове, коли має місце неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для

справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було частково неправильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з порушенням норм матеріального права з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити частково і рішення суду першої інстанції - скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити частково.

Щодо розподілу судових витрат колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи слідує, що згідно квитанції № 190.151.1/20322906 від 16.10.2018 ОСОБА_1 за подання позовної заяви сплатив судовий збір в розмірі 704, 80 грн.

За подання апеляційної скарги ОСОБА_1 сплатив судовий збір в розмірі 1057, 21 грн, згідно квитанції № 23 від 09.01.2019.

З урахуванням тієї обставини, що судом апеляційної інстанції скасовано рішення суду першої інстанції та прийнято постанову про задоволення адміністративного позову, колегія суддів дійшла висновку, що судові витрати необхідно присудити на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, сплаченого за подання позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 1762, 01 грн.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача понесених витрат на правничу допомогу то колегія суддів прийшла до висновку про відмову в такому з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 134 КАС України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Згідно ч. 4 ст. 134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 5 ст. 134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п'ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 7 ст. 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Колегія суддів зазначає, що в підтвердження здійсненної правової допомоги, необхідно долучати й розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Аналогічний висновок висловив Верховний Суд в постанові від 01.10. 2018 у справі №569/17904/17.

З матеріалів справи слідує, що на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: копію Договору про надання правової допомоги б/н від 24.07.2018, копію акту прийому - передачі послуг № 01/10 від 01.10.2018, квитанція серії НЛА № 255652 від 01.10.2018 за сплату послуг правничої допомоги згідно договору б/н від 24.07.2018.

Згідно акту прийому - передачі послуг № 01/10 від 01.10.2018 вбачається, що кількість затраченого часу становить 8 годин, а розмір плати - 2000 грн.

Разом з цим зазначено, що правова послуга (правова допомога) надавалася за:

вивчення та аналіз документів ОСОБА_1, поданих ним до заяв про призначення пенсії від 14.05.2018;

підрахунок страхового стажу клієнта на усне консультування клієнта щодо застосування норм законодавства при призначенні пенсії;

підготовка запиту від 25.07.2018 про витребування документів до Калуського управління ДФС в Івано-Франківській області;

підготовка заяви від 25.07.2018 до Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про перегляд рішення Калуського об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо відмови у призначенні пенсії від 12.07.2018 з метою досудового врегулювання спору;

підготовка скарги від 07.08.2018 до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області на дії Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо відмови в призначенні пенсії ОСОБА_1;

вивчення та аналіз судової практики в аналогічних справах з органом ПФУ (з додаванням копій для суду в якості інформаційного матеріалу);

підготовка адміністративного позову ОСОБА_1 до Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання протиправною відмови у призначенні пенсії за віком та зобов`язання вчинити дії, а також підготовка та копіювання додатків до даного адміністративного позову.

Так з огляду на перелік правових послуг (правової допомоги), що надавалася позивача, колегія суддів дійшла висновку, що було б відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за підготовка адміністративного позову ОСОБА_1 до Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання протиправною відмови у призначенні пенсії за віком та зобов`язання вчинити дії, а також підготовка та копіювання додатків до даного адміністративного позову, оскільки саме ця послуга стосується безпосередньо розгляду справи в суді.

Однак згідно згаданого акту прийому - передачі послуг не має можливості встановити вартість години за певний вид послуги та час витрачений на виконання окремих послуг.

За таких обставин колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вимог заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у зв'язку з відсутністю доказів співрозмірності понесених витрат та безпосередньо факту їх понесення.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2018 року у справі № 0940/1790/18 - скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позов частково.

Зобов`язати Калуське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14 травня 2018 року про призначення пенсії за віком.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області (77304, Івано-Франківська область, м. Калуш, вул. Білаша і Данилишина, 2, ) на користь ОСОБА_1 (77343, Івано-Франківська область, Калуський район, с. Голинь, вул. М. Вовчка, 34, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) сплачений судовий в розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривень 01 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення, у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді В. З. Улицький
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 26 березня 2019 року