Справа № 0640/4189/18
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2019-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 0640/4189/18

Головуючий у 1-й інстанції: Попова Оксана Гнатівна

Суддя-доповідач: Сторчак В. Ю.

26 березня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Ватаманюка Р.В. Мельник-Томенко Ж. М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Промагрозапас" на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2018 року (суддя Попова О.Г.) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Промагрозапас" до Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Промагрозапас" звернулось до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про визнання неправомірним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 13.11.2017 Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанцції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з підстав, викладених в апеляційній скарзі. Зокрема, в обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив про те, що суд першої інстанції, порушив вимоги матеріального та процесуального права, не дослідив в достатній мірі обставини справи.

У відповідності до вимог статті 311 КАС України, апеляційний розгляд здійснюється в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду першої інстанції зміні в мотивувальній частині. До такого висновку суд прийшов з наступних підстав.

Так, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи наступні обставини.

Посадовими особами контролюючого органу було проведено перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "Промагрозапас" (далі ТОВ "Промагрозапас") щодо термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість та розрахунків коригувань до таких податкових накладних за період з 01.03.2017 по 30.10.2017, за наслідками якої складено акт перевірки №244/06-30-51-12 від 13.11.2017.

За результатами виявлених перевіркою порушень граничних строків реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54, пункту 120-1.1 статті 120 Податкового кодексу України, Головним правлінням ДФС у Житомирській області винесено податкове повідомлення-рішення № від 13 листопада 2017 року, яким до позивача застосовано штраф у розмірі 46 528,54 грн.

Не погодившись із податковим повідомленням-рішенням від 13.11.2017 № позивач подав скаргу до ДФС України від 24.11.2017.

За наслідками адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення від 13.11.2017 №, рішенням Державної фіскальної служби України від 30.01.2018 №2985/6/99-99-11-03-01-25 скарга позивача на податкове повідомлення-рішення залишена без задоволення, а податкове повідомлення-рішення від 13.11.2017 № - без змін.

Не погоджуючись із діями відповідача позивач звернувся до суду з даним позовом, наголошуючи, що спірне рішення було прийняте контролюючим органом ДФС України з пропуском 20 денного терміну розгляду скарги ТОВ "Промагрозапас" щодо його оскарження, передбаченого нормами 56.16 ст.56 ПК України, а тому штрафна санкція, в даному випадку, не повинна застосовуватись до позивача. Вважає податкове повідомлення-рішення відповідача від 13.11.2017 № протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Суд першої інстанції, приймаючи оскаржуване рішення та відмовляючи позивачу в задоволенні позову, прийшов до висновку, що відповідачем не було допущено бездіяльності, оскільки скарга ТОВ "Промагрозапас" розглянута ДФС України у строки, визначені ст. 56 Податкового кодексу України та за результатами такого розгляду прийнято відповідне рішення. На думку суду, твердження позивача про те, що податкове повідомлення-рішення від 13.11.2017 № має бути скасоване в адміністративному порядку, у зв'язку з пропуском строку розгляду скарги ТОВ "Промагрозапас" Державною фіскальною службою України є необґрунтованим.

Відповідно до стаття 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В апеляційній скарзі апелянт наголошує на тому, що ним, в порядку адміністративного оскарження подавалась скарга на податкове повідомлення-рішення від 13.11.2017 №. Відповідач своєчасно не надав відповіді на скаргу та не надав рішення про продовження розгляду скарги у зв'язку з чим, та на підставі відповідних норм Податкового кодексу України, скарга в силу закону вважається задоволеною, а відтак, на думку позивача, вказане податкове повідомлення-рішення є не чинними та не створює будь-яких наслідків для позивача у вигляді наявності податкових зобов'язань та, відповідно, податкового боргу.

В свою чергу відповідач у відзиві на апеляційну скаргу проти заперечує проти її задоволення та зазначає, що при оскарженні податкового повідомлення-рішення від 13.11.2017 №, податковим органом продовжувався строк розгляду скарги позивача, у зв'язку з чим були дотримані відповідні норми і процедури, відповідно до яких здійснюється оскарження рішень податкового органу.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог позивача. Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а адміністративний позов задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносно доводів позивача про те, що у процесі адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення, скарга на це рішення є задоволеною, податкове зобов'язання відсутнє та, відповідно, вказаний податковий борг нарахований безпідставно, апеляційним судом встановлено наступне.

Так, з метою адміністративного оскарження, 24 листопада 2017 року позивач звернувся зі скаргою до Державної фіскальної служби України на рішення місцевого податкового органу (шляхом надсилання даної скарги поштою). Державна фіскальна служба України в 20 денний строк відповідь на скаргу не надала, а лише рішенням за №31182/6/99-99-11-03-01-25 від 22.12.2017 строк розгляду скарги було продовжено до 01.02.2018 року.

Ватро врахувати, що скаргу позивачем подано протягом 10 днів з моменту отримання відповідних рішень фіскального органу. Встановлено, що в день відправлення поштою скарги, а саме 24.11.2017р., позивачем подано повідомлення про адміністративне оскарження до місцевої фіскальної служби (копія листа долучена до матеріалів справи).

З наведеного слідує висновок, що позивачем дотримано строк оскарження, встановлений п. 56.3. ПК України та скаргу подано до належного органу, а відтак, відповідно до положень п. 56.8. ПК України контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов'язаний був прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку.

У той же час, пунктом 56.9. ПК України передбачено, що керівник (його заступник або інша уповноважена посадова особа) відповідного контролюючого органу може прийняти рішення про продовження строку розгляду скарги платника податків понад 20-денний строк, визначений у пункті 56.8 цієї статті, але не більше 60 календарних днів, та письмово повідомити про це платника податків до закінчення строку, визначеного у пункті 56.8 цієї статті, тобто до закінчення двадцятиденного строку після отримання скарги.

Якщо вмотивоване рішення за скаргою платника податків не надсилається платнику податків протягом 20-денного строку або протягом строку, продовженого за рішенням керівника (його заступника або іншої уповноваженої посадової особи), така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем зазначених строків.

Скарга вважається також повністю задоволеною на користь платника податків, якщо рішення керівника (його заступника або іншої уповноваженої посадової особи) про продовження строків її розгляду не було надіслано платнику податків до закінчення 20-денного строку, зазначеного в абзаці першому цього пункту.

З наведеного вбачається, що скарга вважається задоволеною у разі, якщо протягом двадцятиденного строку з дати отримання скарги платника контролюючий орган не надішле скаржнику рішення про продовження розгляду скарги.

Податковим органом, під час апеляційного розгляду справи, в порядку виконання обов'язку, визначеного ч. 2 ст. 71 КАС України, не було надано суду рішення про продовження розгляду скарги та не надано жодних доказів направлення такого рішення позивачу або його вручення посадовим особам позивача. Відсутні такі докази і в матеріалах справи.

Апеляційний суд вважає помилковими висновки суду першої інстанції про те, що відповідачем не було допущено бездіяльності, оскільки скарга позивача розглянута відповідачем у строки, визначені ст. 56 ПК України та за результатами такого розгляду прийнято відповідне рішення. Строки відраховуються з моменту отримання скарги, а не з моменту направлення - як вважає позивач.

Відповідно до п.56.3. ст. 56 Податкового кодексу України скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.

Відповідно до п.56.8 ст. 56 Податкового кодексу України контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов'язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку.

Пункт 56.16. статті 56 Податкового кодексу України визначає, що днем подання скарги вважається день фактичного отримання скарги відповідним контролюючим органом, а в разі надсилання скарги поштою - дата отримання відділенням поштового зв'язку від платника податків поштового відправлення із скаргою, яка зазначена відділенням поштового зв'язку в повідомленні про вручення поштового відправлення або на конверті.

Крім того, відповідно до Порядку оформлення і подання скарг платниками податків та їх розгляду контролюючими органами, яке затверджено Наказом Міністерства фінансів України 21.10.2015 № 916 та Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2015р. за №1617/28062, де,в п.2. розділу V, визначено, що днем подання платником податків скарги є: при поданні скарги безпосередньо до контролюючого органу - день фактичного отримання скарги контролюючим органом; при надсиланні скарги поштою - дата отримання відділенням поштового зв'язку від платника податків поштового відправлення зі скаргою, яка зазначена відділенням поштового зв'язку в повідомленні про вручення поштового відправлення або на конверті.

Таким чином колегія суддів приходить до висновку, що скарга на рішення від 30.01.2018 №2985/6/99-99-11-03-01-25 подана позивачем 24.11.2017р. (дата поштового штампу), 20 день її розгляду припадає на 14.12.2017р., проте рішення про продовження розгляду скарги не було надіслано позивачу. Отже, відповідно до другого абзацу п. 56.9 ст. 56 Податкового кодексу України, скарга платника задоволена повністю на користь позивача.

Між тим, рішенням Державної фіскальної служби України від 30.01.2018 №2985/6/99-99-11-03-01-25 скарга позивача на податкове повідомлення-рішення залишена без задоволення, а податкове повідомлення-рішення від 13.11.2017 № - без змін.

Таким чином, за результатом апеляційного розгляду, колегія суддів приходить до висновку, про відсутність доказів направлення на адресу позивача протягом 20 днів після надходження до контролюючого органу первинної скарги рішення по суті скарги або ж рішення про продовження розгляду скарги.

З огляду на недоведеність факту надіслання вказаних рішень позивачу у встановлений законом строк, апеляційний суд вважає, що відповідно до вимог п. 56.9 ПК України скарга позивача на вищезгадане рішення Державної фіскальної служби України від 30.01.2018 №2985/6/99-99-11-03-01-25 є задоволеною.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку відповідачем не доведено правомірності прийняття оскаржуваного рішення та дотримання вимог п. 56.9 Податкового кодексу України.

Відповідно до пп.60 1.2. п. 60.1. ст. 60 ПК України, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо контролюючий орган скасовує раніше прийняте податкове повідомлення-рішення про нарахування суми грошового зобов'язання або податкову вимогу.

Таким чином, враховуючи що скарга на рішення Державної фіскальної служби України від 13.11.2017 № у відповідності до вимог п. 56.9 ПК України є задоволеною, і податковим орган, не дотримано вимог пп.60 1.2. п. 60.1. ст. 60 ПК України та не скасовано зазначене рішення у встановленому порядку, колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивача та скасування рішення Державної фіскальної служби України від 13.11.2017 №.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам процесуального закону рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2018 року не відповідає.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги підтверджують порушення судом першої інстанції норм матеріального права та недотримання норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Промагрозапас" задовольнити.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2018 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області № від 13.11.2017.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Промагрозапас" (м.Житомир, проспект Незалежності, 91/1) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області (м.Житомир, вул.Юрка Тютюника, 7, ) понесені судові витрати в сумі 4405,00 грн.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Ватаманюк Р.В. Мельник-Томенко Ж. М.