Справа № 459/1875/18
Суддя: Новосад М. Д.
Дата ухвалення: 2019-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 459/1875/18
Провадження № 2-а/459/6/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" березня 2019 р. Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Новосад М.Д.,

з участю секретаря судового засідання Сиванич У.М.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м.Червонограді за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до головного територіального управління юстиції у Львівській області, управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 01.06.2018 року про відкриття виконавчого провадження №56507351,

ВСТАНОВИВ:

15.06.2018 р. представник позивача звернувся у суд з позовом до відповідача, у якому просить визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 01.06.2018 року про відкриття виконавчого провадження №56507351.

В обґрунтування позовних вимог посилається на незаконність оскаржуваної постанови. Зазначає, що п. 3 зазначеної постанови передбачено стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 14892,00 грн. Державний виконавець не зясував чи фактично виконане судове рішення та причини його невиконання. Згідно норм Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір не стягується за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів. Відповідно до абзацу 2 ч.1 ст.40 Закону №1404-VIII виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У виконавчому листі №459/4195/14, виданому 21.04.2015 року Червоноградським міським судом Львівської області зазначено, що «строк предявлення виконавчого листа до виконання до 24 березня 2016 року». Однак, державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження від 01.06.2018 року, згідно виконавчого документу, строк предявлення до виконання якого закінчився. Управлінням проведено нарахування на виконання виконавчого листа Червоноградського міського суду Львівської області №459/4195/14-а від 21.04.2015 року до винесення постанови державним виконавцем про відкриття виконавчого провадження, тобто до 01.06.2018 року. Підвищення членам сімей громадян, які необгрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані виплачується за рахунок коштів Державного бюджету України. Бюджетні призначення на виплату вказаних підвищень, визначених в інших розмірах, ніж ті, що встановлені постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.2008р. №654 відсутні.

24.07.2018 року відповідач подав відзив, у якому просить відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що законодавством встановлено обовязок державного виконавця відкрити виконавче провадження у випадку відсутності підстав для повернення виконавчого документу стягувачеві із одночасним зазначенням про стягнення з боржника виконавчого збору, відсутній обовязок на момент відкриття виконавчого провадження зясовувати стан виконання рішення та/або причини невиконання. Зазначає, що рішення по справі №459/4195/14 не є рішенням про стягнення періодичних платежів, яке підлягає до виконання за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, вказаних у позовній заяві.

Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився.

Вислухавши пояснення учасників справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку.

Установлено, що постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 01.06.2018 року відкрито виконавче провадження №56507351 про примусове виконання виконавчого листа №459/4195/14, виданого 21.04.2015 Червоноградським міським судом Львівської області, про зобовязання управління Пенсійного фонду України в м.Червонограді Львівської області нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_2 підвищення у розмірі 25% мінімальної пенсії за віком відповідно до пункту "г" ст. 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення", виходячи з мінімального розміру пенсії за віком, встановленого частиною 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Пунктом 3 якої стягнуто з боржника виконавчий збір у розмірі 14892, 00 грн.

Управління Пенсійного фонду України в м.Червонограді Львівської області розпорядженнями від 20.05.2015 року по особовому рахунку №148999, ОСОБА_2, прийняло рішення щодо нарахування ОСОБА_2 підвищення до пенсії у розмірі 25% мінімальної пенсії за віком відповідно до пункту "г" ст. 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення", виходячи з мінімального розміру пенсії за віком, встановленого частиною 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", починаючи з 19.03.2014 року.

Як зазначає позивач, постановою державного виконавця від 28.07.2017 року на підставі ч.1 ст.39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» закінчено виконавче провадження №48846778 щодо примусового виконання виконавчого листа Червоноградського міського суду Львівської області №459/4195/14-а, виданого 21.04.2015 року.

Статтями 1, 2 Закону України «Про виконавче провадження» дано визначення поняттю виконавчого провадження, відповідно до якого виконавче провадження - це завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів, тобто сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Субєкт владних повноважень має діяти виключно в межах та у спосіб, що встановлені законом, оскільки він виконує державні функції, і лише держава шляхом законодавчого регулювання визначає його завдання, межі його повноважень та спосіб, у який він здійснює ці повноваження. Розширене тлумачення суб'єктом владних повноважень способів здійснення своїх повноважень не допускається.

Згідно з ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (п.1 ч.2 ст.18 вказаного Закону).

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів"

Згідно ч.1 ст.42 Закону України «Про виконавче провадження» кошти виконавчого провадження складаються з:

1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця;

2) авансового внеску стягувача;

3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Згідно ч.1-3, 9 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

За приписами пунктів 1-6 частини пятої статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчий збір не стягується:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Також, частиною девятою статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Згідно частини третьої статті 40 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев'ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Разом з тим, постановою про повернення виконавчого документа стягувачу від 28.07.2017 р. закінчено виконавче провадження на підставі ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», що виключає застосування ч.9 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження», так як виконавче провадження не було закінчено у звязку з виконанням рішення до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Отже, законом передбачено право державного виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносити постанову про стягнення виконавчого збору, а оскаржувана постанова була винесена 01.06.2018 року, тобто зі спливом такого строку.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 вказаного Кодексу.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

На думку суду, відповідач не довів, що діяв з урахуванням вимог встановлених ч.2 ст.19 Конституції України та вимог законодавства України.

З врахуванням викладеного, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 2, 90, 139, 243-246, 250, 255, 287, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до головного територіального управління юстиції у Львівській області, управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 01.06.2018 року про відкриття виконавчого провадження №56507351 - задовольнити .

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 01.06.2018 року про відкриття виконавчого провадження №56507351.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Червоноградський міський суд Львівської області протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 28.03.2019 року.

Суддя: М. Д. Новосад