Справа № 1540/4711/18
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2019-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2019 р.м.ОдесаСправа № 1540/4711/18
Головуючий в 1 інстанції: Бутенко А. В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Осіпова Ю.В.,

при секретарі Жигайлової О.Е.,

за участю представника апелянта ОСОБА_1

позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2018 року, ухвалене у відкритому судовому засіданні о15:45 год за правилами загального позовного провадження у м.Одесі по справі за позовом ОСОБА_2 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про визнання протиправними та скасування припису та постанови,

ВСТАНОВИЛА:

В вересні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з адміністративним позовом до відповідача в якому просила визнати протиправними та скасувати постанову Управління державної архітектурно-будівельного контролю Одеської міської Ради за №582/18 по справі про адміністративне правопорушення від 06.09.2018 року та припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів та правил Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської Ради від 29.08.2018 року.

В обґрунтування позову зазначалось, що припис та постанова є незаконними та підлягають скасуванню, оскільки у приписі не вказано які саме порушення вимог законодавста необхідно усунути. Позивач зазначає, що зверталась до відповідача за отриманням інформації, що потрібно робити в зазначеній ситуації, на що отримала відповідь про необхідність зареєструвати Декларацію про готовність до експлуатації самочинно збудованого обєкта, на яке визнано право власності за рішенням суду та 22.08.2018 року, до винесення припису, позивачем була подана на реєстрацію декларація вх..№0116/1681.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2018 року позов задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Доводами апеляційної скарги зазначено, що відсутні підстави для визнання протиправним та скасування припису та постанови по справі про адміністративне правопорушення. Апелянт вважає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення винесена на підставі та за результатом всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, тому є законною та обґрунтованою. В апеляційній скарзі зазначається, що гр..ОСОБА_2 проводиться експлуатація самочинно побудованої двоповерхової прибудови до житлового будинку не введеної в експлуатацію відповідно до вимог чинного містобудівного законодавства.

Відзив на апеляційну скаргу позивачем до суду апеляційної інстанції не надано.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, 29.08.2018 року головним спеціалістом інспекційного відділу №1 Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради ОСОБА_4 складений протокол про адміністративне правопорушення (а.с. 17-20).

При оформленні вищевказаного протоколу було винесено припис, про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів та правил на підставі ч. 8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та п.12 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №461 від 13.04.2011 року (а.с. 13-15).

06.09.2018 року на засіданні Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, винесена постанова №582/18 по справі про адміністративне правопорушення, в якій зазначено, що Позивачем здійснюється експлуатація самочинно побудованої двоповерхової прибудови до житлового будинку літ.«А» за адресою: м.Одеса, проспект Свободи, 72-А, що є порушенням ч. 8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та п.12 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №461 від 13.04.2011 року та Позивач була визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 9 ст. 96 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 грн. (а.с. 9-12).

Задовольняючи позовні вимоги судом першої інстанції зазначено, що оскаржуваний припис та постанова є протиправними та такими що підлягають скасуванню, оскільки прийняті на підставі невірних висновків Акту перевірки.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з частиною першою статті 6 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності від 17.02.2011 №3038-VI (далі - Закон України №3038) управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється Верховною Радою України, Кабінетом Міністрів України, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, органами державного архітектурно-будівельного контролю, іншими уповноваженими органами містобудування та архітектури, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування.

Відповідно до частини першої статті 41 Закону України №3038-VI державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Відповідно до пункту 9 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю затвердженого Постановою КМУ №533 від 23.05.2011 року, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності суб'єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об'єкт будівництва.

Під час апеляційного розгляду справи встановлено, що 09.11.2006 року ОСОБА_2 отримала у дар згідно договору дарування 3/50 частин домоволодіння загальною площею 29,7 кв.м., житловою площею 10,5 кв.м. за адресою: м.Одеса, проспект Свободи, №72.

07.09.2010 року Київський районний суд м. Одеси ухвалив заочне рішення по справі №2-3918/2010 р. яким виділено з домоволодіння №72 по проспекту Свободи у місті Одесі в натурі частку у розмірі 3/50 частин домоволодіння, що складається у житловому будинку під літ. «А» : 4-1- веранди, площею 5,7 кв.м.; 4-2 -кухні, площею 8,8 кв.м.; 4-3 житлової кімнати, площею 10,5 кв.м.; 4-4-ванної, площею 4,1 кв.м.; 4-5 -туалету, площею 1,5 кв.м.;4-6 - житлової кімнати, площею 9,4 кв.м.; 4-7- житлової кімнати, площею 11,8 кв.м.; 4-8 житлової кімнати , площею 13,3 кв.м., загальною площею 65,1 кв.м. та літньої кухні , під літ. «Ж» , площею 28,9 кв.м., що належить ОСОБА_2 та припинено право часткової власності на вказану частину. Визнано за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок, який складається у житловому будинку під літ. «А» :4-1 -веранди,, площею 5,7 кв.м.;.; 4-2 -кухні, площею 8,8 кв.м.; 4-3 житлової кімнати, площею 10,5 кв.м.; 4-4-ванної, площею 4,1 кв.м.; 4-5 - туалету, площею 1,5 кв.м.; 4-6 - житлової кімнати, площею 9,4 кв.м.; 4-7- житлової кімнати, площею 11,8 кв.м.; 4-8 житлової кімнати , площею 13,3 кв.м., загальною площею 65,1 кв.м. та літньої кухні під літ. «Ж» , площею 28,9 кв.м., що знаходиться за адресою: м.Одеса, проспект Свободи, №72-А.

Також, судом встановлено, що Комунальним підприємством «Одеське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості» у витязі «Про державну реєстрацію прав» від 06.12.2012р. за № 36580946 рішенням №38463310, Позивачу було зареєстровано право власності на житловий будинок за адресою м. Одеса, вул. Проспект Свободи, 72-А.

23.11.2017 року було винесено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) ДП «Центр обслуговування громадян», Реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 101 (а.с. 16).

Складові частини обєкту нерухомого майна: житловий будинок літ. «А» та літня кухня літ. «Ж».

Заочне рішення по справі №2-3918/2010 скасовано 11.05.2018 року (а.с. 45-46).

Матеріалами справи встановлено, що рішення Київського районного суд м. Одеси, було ухвалено з урахуванням експертного висновку №062/2010 від 23.06.2010 р. у якому вказано, що реконструйовані 3/50 частин житлового будинку по проспекту Волі №72 в м.Одесі відповідає будівельним нормам та стандартам, вимогам техніки безпеки, санітарним нормам, правилам пожарної безпеки (нормам БНта П). Крім того є можливість виділити в натурі долю у розмірі 3/50 частин, які належать ОСОБА_2

Після реконструкції Позивачем 3/50 частин вищевказаного домоволодіння та виділу у натурі у самостійний будинок під №72А, за ОСОБА_2 судом визнано право власності на вищевказаний будинок. Суд у рішенні вказав, що з метою поліпшення житлових умов проведена реконструкція належної Позивачу частини житлового будинку, яка згідно висновків судової будівельно-технічної експертизи відповідає будівельним нормам та стандартам, вимогам техніки безпеки, санітарним нормам, правилам пожежної безпеки (нормам БНІП) .

На підставі цього рішення було зареєстровано право власності ОСОБА_2 у КП «ОМБТІ та РОН» у встановленому законом порядку. Реєстрація права власності до цього часу, у встановлений законом порядок не скасована.

Таким чином, колегія суддів відхиляє доводи апелянта, що обєкт будівництва, який зареєстрований за позивачем, як власність, є самочинним будівництвом, оскільки рішення Київського районного суду м.Одеси про визнання за позивачем права власності на житловий будинок постановлено 07.09.2010 року та після реєстрації у КП «ОМБТІ та РОН» права власності, зазначений обєкт не може визнаватись як самочинний.

Колегія суддів зазначає, що право власності передбачає право володіння, користування та розпорядження своїм майном, тому доводи апелянта про те, що позивач не мала права експлуатувати зазначений обєкт є безпідставними.

Вірним є посилання суду першої інстанції на постанову Верховного Суду України від 12 листопада 2014 року № 6-129цс14.

В зазначеній постанові Верховний Суд України визначив, відповідно до частини другої статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Новостворене нерухоме майно стає обєктом цивільних правовідносин з моменту завершення будівництва, прийняття до експлуатації або державної реєстрації без урахування того, яким субєктом правовідносин здійснено такі дії та на якого субєкта цивільних правовідносин або сторону договору зареєстроване новостворене майно.

Отже судова колегія зазначає, що починаючи з моменту винесення рішення судом, позивач користувалася будинком за адресою: м. Одеса, проспект Свободи, 72-А, на законних підставах, оскільки право власності на житловий будинок було зареєстрованим у встановленому законом порядку.

Колегія суддів зазначає, що судове рішення було прийняте у 2010 році до набрання чинності норми, а саме ч. 8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та п. 12 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 13 квітня 2011 року, на підставі яких були винесені відповідачем оскаржувані припис та постанова, а тому зазначені норми не стосуються правовідносин, які існували на час винесення рішення.

Судова колегія суду апеляційної інстанції звертає увагу, що на момент прийняття постанови у справі про адміністративне правопорушення реєстрацію права власності ОСОБА_2 на вищевказаний будинок не скасовано.

Щодо посилання в апеляційній скарзі апелянта на рішення Київського районного суду м.Одеси від 11.03.2013 року, яким ОСОБА_2 зобовязано своїми силами та за власний рахунок привести обєкт будівництва до попереднього стану, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки це рішення не має відношення до встановлених обставин у цій справі, позивача надала пояснення, що не примала участі у розгляді цієї справи і про нього їй стало відомо тільки з апеляційної скарги.

Згідно зі ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. Докази суду надають учасники справи.

Відповідно до ст.72,73,75,76 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, суд першої інстанції вірно дійшов до висновку, що припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 29.08.2018 року та постанова Управління державної архітектурно-будівельного контролю Одеської міської Ради за №582/18 по справі про адміністративне правопорушення від 06.09.2018 року, є протиправними та такими що підлягають скасуванню.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення суду ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв'язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: Ю.В. Осіпов