Справа № 482/200/19
Суддя: Баранкевич В. О.
Дата ухвалення: 2019-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 482/200/19
Номер провадження 2-а/482/7/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2019 року м. Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області у складі: головуючого судді Баранкевич В.О., за участю секретаря судового засідання Андрусенко В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нова Одеса справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправним та скасування індивідуального акту, -

ВСТАНОВИВ:

До Новоодеського районного суду Миколаївської області надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправним та скасування індивідуального акту, підписаний його представником адвокатом ОСОБА_2

Представник позивача просить визнати протиправним та скасувати індивідуальний акт постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 401510 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн. винесену 29.12.2018 р. посадовою особою Управління патрульної поліції у Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції України за ч.1 ст. 122 КУпАП.

В обґрунтування вимог представник позивача зазначає, що відповідач порушив вимоги закону щодо притягнення до адміністративної відповідальності, винісши постанову на місці зупинки, а не за місцем знаходження органу, без розгляду справи, не забезпечив його право на захист, проігнорував його пояснення і невизнання факту порушення, не надав жодних доказів такого порушення, крім того, обставини, викладені у постанові, не відповідають дійсності, порушення він не вчиняв, оскільки т/з позивача був зупинений на виїзді з м. Хотин у бік с. Атаки, в місці сполучення автомобільних доріг Н-03 та Т-2610, при цьому дорожній знак, порушення вимог якого інкримінується позивачу, розміщено на вїзді до м. Хотин з іншого боку ( з боку с. Каплевка).

В судове засідання представник та позивач не зявилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача та позивач надали суду заяви про підтримання позовних вимог та про розгляд справи за їх відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджено підписом уповноваженої особи відповідача про отримання судового виклику, про поважність причин неявки суд не повідомив, відзиву не надіслав.

Натомість, на адресу суду відповідачем було надіслано клопотання про залишення позову ОСОБА_1 без розгляду у відповідності до ст..ст. 122, 123 КАС з підстав пропуску ним строку звернення до адміністративного суду, позов подано позивачем після закінчення строку, встановленого КУпАП, представник відповідача вважає, що з матеріалів справи не вбачається підстав для визнання причин пропуску ОСОБА_1 звернення до суду поважними.

Наслідки неявки у судове засідання встановлені ч.1 ст. 205 КАС України, згідно з якою неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Ч. 3 ст. 205 КАС України визначено, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи неявку в судове засідання усіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч.4 ст.229 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно постанови інспектора Управління патрульної поліції у Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції України від 29.12.2018 року серії НК № 401510, ОСОБА_1 притягнутий до відповідальності за порушення ПДР України, відповідальність за яке передбачене ст. 122 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу в сумі 225,00 гривень.

За змістом оскаржуваної постанови, водій ОСОБА_1 29.12.2018 року о 00 годині 04 хвилин на а/д 306 км. Атаки-Чугуїв-Хотин, керуючи т/з не виконав вимогу дорожнього знаку 3.3, чим порушив п. 8.4 ПДР України, у звязку з чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієюта законами України.

Відповідно дост.9 КУпАП, адміністративним правопорушення (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно п.1 ст. 247 КУпАП, обовязковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно до ст.122 ч. 1 КУпАП, адміністративній відповідальності за цією статтею підлягають особи за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Статтею ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати в тому числі: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Відповідно до ст.. 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

При накладенні адміністративного стягнення на позивача ці вимоги закону відповідачем не дотримані.

Зокрема, постанова про накладення адміністративного стягнення містить тільки узагальнюючий виклад суті правопорушення без зазначення конкретних протиправних дій з боку позивача, в п.6 оскаржуваної постанови, в якій викладається суть правопорушення, не зазначено про транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак). В постанові не вказано конкретно про наявність складу адмінправопорушення, зазначеного в ч.1 ст.122 КУпАП, і в чому полягало конкретно порушення вимог п. 8.4 (в) ПДРУ, зокрема, умови, зазначеної у даній нормі.

Крім того, ствердження позивача, що він не вчиняв інкримінованого порушення, підтверджено наданим ним письмовими доказами, як то скріншоти з мап доріг, зроблених через мережу інтернет з зазначенням назв вулиць та розташування дорожніх знаків.

Крім того, відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного СудуУкраїни від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283 і 284КУпАП.

У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Саме субєкт владних повноважень (відповідач) зобовязаний довести, що він діяв законно, правомірно, в межах своїх повноважень, у спосіб, встановлений законом, з дотриманням процедури і з забезпеченням прав особи, якої стосуються вчинювані дії чи прийняті рішення, обґрунтовано, обєктивно. Також саме відповідач в даній справі повинен надати суду докази на підтвердження наявності події і складу адміністративного правопорушення в діях водія (позивача).

Разом з тим, як вбачається з положень ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб'єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб'єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов'язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації.

Суб'єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб'єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.

Посилання на належні та конкретні докази, які свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення, перелік яких визначено статтею 251 КУпАП, повинні міститися саме в постанові про адміністративне правопорушення, однак будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху при винесенні оскаржуваної постанови не надано, в графі «до постанови додається» вказано «Матеріали справи», які так і не були надані відповідачем на доказ правомірності своїх дій під час складання і винесення оскаржуваної постанови.

В разі відсутності у постанові про адміністративне правопорушення посилань на докази вчинення особою адміністративного правопорушення (визначені статтею 251 КУпАП), які у відповідності достатті 252 цього Кодексу, повинні бути оцінені відповідним органом (посадовою особою) виключно під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, надання таких доказів в подальшому виключатиме їх належність та допустимість з огляду на факт відсутності посилань на них у самій постанові.

Всупереч даним вимогам, суб'єктом владних повноважень жодного доказу в обґрунтування законності винесеної ним постанови та накладення на ОСОБА_1 штрафу, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 122 КУпАП, не було в наявності та відповідно, не долучено до матеріалів справи.

Так, єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху.

Однак, суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядати як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення субєкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

У відповідності до ч.1ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли маються підстави для звільнення від доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач в судове засідання не з'явився, будь-яких доказів на підтвердження обставин зазначених в оскаржуваній постанові не надав.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України, неподання суб'єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Беручи до уваги наведене, суд вважає, що відповідачем в даній справі не наведено належних і допустимих доказів щодо правомірності оскаржуваного рішення.

На підставі викладеного, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 122 КУпАП, а тому постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності є протиправною та підлягає скасуванню.

Щодо клопотання представника відповідача про залишення адмінпозову ОСОБА_1 без розгляду, то суд зазначає про наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до ухвали суду від 29.01.2019 року, судом, в звязку з обставинами, повязаними з реалізацією позивачем права на захист і на звернення до суду за захистом своїх прав, причину пропуску звернення до адмінсуду визнано поважною для поновлення строку звернення до суду, відповідно, поновлено позивачу строк звернення до суду для оскарження постанови та відкрито провадження у справі за його позовом про визнання протиправним та скасування індивідуального акту.

Вказану ухвалу разом з позовом ОСОБА_1, у відповідності з вимогими КАС України, було направлено через канцелярію суду на адресу відповідача - Департаменту патрульної поліції Національної поліції України за вих.. № 679 від 30.01.2019 р. рекомендованим поштовим повідомленням, яке було вручено під розпис уповноваженій особі відповідача 04.02.2019 р., що підтверджено зворотнім рекомендованим поштовим повідомленням, що свідчить про те, що відповідач знав, що позивачу поновлено строк та відкрито провадження.

Вирішення питання про наявність чи відсутність підстав для визнання причин пропуску строку до суду поважними чи ні, відноситься саме до компетенції суду і саме ним вирішується це питання.

За такого, суд відмовляє у задоволенні клопотання відповідача про залишення адмінпозову ОСОБА_1 без розгляду, як такому, що заявлено безпідставно.

Керуючись ст.ст. 244-246, 250, 286 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправним та скасування індивідуального акту - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати індивідуальний акт постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 401510 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн. винесену 29.12.2018 р. посадовою особою Управління патрульної поліції у Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції України за ч.1 ст. 122 КУпАП.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до П'ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: