Справа № 803/1200/18
Суддя: Макарик Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2019-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2019 рокуЛьвів№ 857/4313/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Макарика В.Я.

суддів - Большакової О.О., Глушка І.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2018 року (головуючий суддя в суді першої інстанції ОСОБА_2, м. Луцьк) у справі №803/1200/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС про визнання протиправними і скасування картки відмови та рішення, стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В:

26 червня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Волинської митниці ДФС в якому просив визнати протиправними і скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації №UA205/2018/00729 від 04.06.2018 року та рішення про коригування митної вартості товарів №UA205110/2018/000493/1 від 04.06.2018 року та стягнення надмірно сплачених платежів за митне оформлення автомобіля марки VOLKSWAGEN модель JETTА 2015 року виготовлення в сумі 50 175,11 грн.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2018 року відмовлено в задоволенні позову.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Апелянт свої вимоги мотивує тим, що надані ним для митного оформлення транспортного засобу документи подані в повному обсязі, не мають жодних розбіжностей, містять вичерпну та достатню інформацію, що дає підстави для застосування основного методу оцінки митної вартості (за ціною договору), а також чітко відображають усі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена за цей транспортний засіб. Також апелянт зазначає, що відповідач діяв необгрунтовано та протиправно, що в процесі коригування митної вартості призвело до нарахування позивачу додаткових митних платежів, на суму 50 175,11 грн. (обчислені, виходячи з коригованої митним органом митної вартості товару на загальну суму 11 350,00 USD).

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу за вх. №К-5267/19 від 11 березня 2019 року в якому зазначає, що рішення суду першої інстанції є законне, обґрунтованим та мотивованим, прийнятим з дотриманням норм процесуального права. Відповідач вважає, що наведені апелянтом у апеляційній скарзі підстави та обставини для скасування оскаржуваного рішення суду є надуманими, а тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави в межах апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом апеляційної інстанції з матеріалів справи встановлено, що 30.05.2018 року позивач придбав легковий автомобіль, бувший у користуванні, марки VOLKSWAGEN модель JETTA 2015 року випуску за 5 350,00 USD у ОСОБА_3 через фірму DS Trans Polska Sp. zo.o.

31.05.2018 року вказаний автомобіль було ввезено на митну територію України.

01.06.2018 року для митного оформлення товару - автомобіля марки VOLKSWAGEN модель JETTА, номер кузова НОМЕР_1, 2015 року випуску, декларантом (ТзОВ Інтерброк-Транс) на митний пост Луцьк було подано МД №UA205090/2018 (а. с. 16) та комплект документів, що підтверджують факт купівлі-продажу автомобіля та висновок експертного дослідження (а. с. 17). Із графи 43 зазначеної МД №UA205090/2018 видно, що вказаний товар був задекларований за першим методом, тобто за ціною договору.

У відповідності із положеннями статей 53-54 МК України посадовою особою митного органу 01.06.2018 року підготовлено та направлено електронне повідомлення та запропоновано надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: -банківські платіжні документи (банківські платіжні доручення, чеки), що підтверджують оплату за товар та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару, - копію митної декларації країни відправлення; - висновки про вартісні та якісні характеристики оцінюваного товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; - якщо здійснювалося страхування - страхові документи, інші документи, що містять відомості про вартість страхування, - транспортні (перевізні) документи, що містять відомості про вартість перевезення, - інші документи, наявні у позивача для підтвердження заявленої митної вартості товару (за бажанням).

04.06.2018 року у відповідь на вказане повідомлення було подано митну декларацію №UA205090/2018/042042, інвойс №27260527 від 16.02.2018 року (а. с. 24) та інформацію щодо оплати (а. с. 19-22, 30-32).

04.06.2018 року Волинська митниця ДФС прийняла рішення про коригування митної вартості №UA205110/2018/000493/1 та видала картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205090/2018/00729, у звязку з тим що позивачем подано витребовувані документи не в повному обсязі, оскільки встановлено, що відповідно до Certificate Of Title країною відправки транспортного засобу є Сполучені Штати Америки, продавцем, зазначеним в технічному паспорті Certificate Of Title, є Sentry Insurance Group, а позивачем не надано жодних документів щодо оплати купівлі-продажу в США, а також експортної митної декларації країни відправлення в режимі експорт для підтвердження вартості товару. Митну вартість товару за ціною договору відповідачем не визнано, у звязку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом. Дану інформацію направлено ОСОБА_1 у формі електронного повідомлення, у якому попереджено позивача про намір відповідача застосувати резервний метод для визначення митної вартості автомобіля та запропоновано провести консультацію з митницею щодо вибору методу визначення митної вартості.

05.06.2018 року позивач подав нову митну декларацію №UA205090/2018/042805 із коригованим значенням митної вартості та сплатив необхідні платежі.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ст. 51 Митного кодексу України питання визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, згідно частини 1 митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною другою статті 51 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Стаття 57 глави 9 Митного кодексу України встановлює основний та другорядні методи визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, частиною 2 якої визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Статтею 58 Митного кодексу України встановлено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів (пункт 2 частини 1).

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обовязковою при її обчисленні (частина 2).

Відповідно до частини першої статті 52 Митного кодексу України заявления митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Згідно частини другою статті 52 даного Кодексу декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобовязані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на обєктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Статтею 53 Митного кодексу України закріплено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина 1).

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах пятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є обєктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина 2).

Статтею 54 Митного кодексу України встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частина 2).

Згідно пункту 2 частини шостої статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини першої статті 55 цього Кодексу рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Частиною 3 статті 58 Митного кодексу України встановлено, що у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу (частина 3).

За приписами статті 57 Митного кодексу України кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (частина 3).

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина 4).

Відповідно до частини восьмої статті 57 Митного кодексу України у разі, якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

З матеріалів справи, судом апеляційної інстанції встановлено, що митну вартість імпортованого транспортного засобу, що вказана декларантом у митній декларації за №UA205090/2018/042042, визначено за основним методом, а до самої митної декларації декларантом подано документи, які не містять усіх даних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом для легкового автомобіля, бувшого в користуванні марки VOLKSWAGEN,.модель JETTA, номер кузова НОМЕР_1, 2015 року випуску, загальна кількість місць для сидіння 5, за ціною договору. Позивачем, на вимогу відповідача, надано документи, з яких визначено, що країною відправки є США, а тому позивачу слід було надати документи щодо оплати купівлі-продажу в США, а також надати експортну митну декларацію країни відправлення в режимі експорт для підтвердження вартості товару, проте це не було виконано ОСОБА_1

Витрати на транспортування є витратами, понесеними покупцем і мають включатися відповідно до пункту 10.1 статті 58 МК України до ціни, що була фактично сплачена та, при цьому, є складовими митної вартості товару. Декларантом до митного оформлення не надано документів, що підтверджують витрати понесені на транспортування та страхування оцінюваного товару до моменту перетину митного кордону України, та яким чином здійснено перевезення товару та ким відправлено даний транспортний засіб в Україну. Коригування митної вартості імпортованого позивачем транспортного засобу відповідачем проведено, у звязку з поданням декларантом витребовуваних документів в неповному обсязі, разом з відсутністю усіх відомостей для підтвердження складових митної вартості. 2-5 методи визначення митної вартості не застосовані, у звязку з відсутністю інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, а також вартісної основи для розрахунку митної вартості.

Частиною другою статті 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Орган доходів і зборів зобовязаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.

Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Відповідно до частини пятої статті 55 цього Кодексу рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

З матеріалів справи встановлено, що митну вартість імпортованого транспортного засобу, що вказана декларантом у митній декларації, визначено за основним методом.

Зазначена митна вартість транспортного засобу не визнана митним органом у звязку з тим, що подані на підтвердження митної вартості документи не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом.

Врахувавши наведені аргументи вище, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем правомірно, у відповідності до статті 58 Митного кодексу України, здійснено визначення митної вартості імпортованого транспортного засобу не за ціною договору як основним методом, а із застосуванням резервного методу визначення митної вартості.

Взявши до уваги викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанцій є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, висновки суду є правильними, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2018 року у справі №803/1200/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 КАС України, протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя ОСОБА_4
судді ОСОБА_5
ОСОБА_6