Справа № 826/11453/18
Суддя: Донець В.А.
Дата ухвалення: 2018-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12 грудня 2018 року № 826/11453/18

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі колегії суддів: головуючого судді Донця В.А.; судді Костенка Д.А., судді Шрамко Ю.Т., секретар судового засідання Сом П.А., розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України про визнання незаконною та нечинною постанови,

за участю представників:

позивача - адвокат Котюков С.П. (у режимі відеоконференції);

відповідача - Підгорецька О.Ю.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання незаконною та нечинною постанови Кабінету Міністрів України від 14.03.2018 №170 "Деякі питання виплати у 2018 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" у частині встановлення розміру грошової допомоги учасникам бойових дій у 2018 році, передбаченої Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", в розмірі 1265,00 грн.

Ухвалами суду: від 30.07.2018 - відкрито провадження в справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання та зобов'язано Кабінет Міністрів України відповідно до статті 264 Кодексу адміністративного судочинства України опублікувати в Офіційному віснику України оголошення про відкриття провадження в адміністративній справі №826/11453/18; від 01.10.2018 - закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду колегією суддів. Судом неодноразово відкладався судовий розгляд справи для забезпечення участі представника позивача в судовому засіданні в режимі відеоконференції. У судовому засіданні, 12.12.2018, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що постанова Кабінету Міністрів України від 14.03.2018 № 170 "Деякі питання виплати у 2018 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" суперечить Конституції України та рішенню Конституційного Суду України від 22.05.2008 №10-рп/2008, оскільки в оскаржуваній постанові передбачено виплату разової грошової допомоги до 5 травня, у розмірі меншому, ніж це передбачено статтею 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позовних вимог заперечно. У відзиві зазначено, що проект постанови Кабінету Міністрів України від 14.03.2018 №170 "Деякі питання виплати у 2018 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" погоджено без зауважень Міністерством фінансів України, Міністерством економічного розвитку і торгівлі України, Громадською спілкою "Всеукраїнське громадське об'єднання "Національна Асамблея людей з інвалідністю Україна" та зауваженнями (пропозиціями), які не враховано Міністерства юстиції України. Згідно з висновком Міністерства юстиції України за результатами правової експертизи проекту постанови Кабінету Міністрів України від 14.03.2018 №170 встановлено відповідність проекту Конституції України та актам законодавства, що мають вищу юридичну силу, а також відповідність Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практиці Європейського суду з прав людини.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, судом встановлено.

Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 14.03.2018 №170 "Деякі питання виплати у 2018 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань".

Постанова Кабінету Міністрів України від 14.03.2018 №170 оприлюднена в газеті Урядовий кур'єр від 16.03.2018 №51, в Офіційному віснику України від 30.03.2018 №25.

Відповідно до частини першої статті 52 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" від 27.02.2014 №794-VII постанови Кабінету Міністрів України, крім постанов, що містять інформацію з обмеженим доступом, набирають чинності з дня їх офіційного опублікування, якщо інше не передбачено самими постановами, але не раніше дня їх опублікування.

Отже, постанова Кабінету Міністрів України від 14.03.2018 №170 набрала чинності 16.03.2018.

Оскаржуваною постановою Кабінету Міністрів України від 14.03.2018 №170 з метою забезпечення виплати разової грошової допомоги ветеранам війни, особам, на яких поширюється дія законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" встановлено, зокрема, що в 2018 році розмір виплати разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності та колишнім неповнолітнім (яким на момент ув'язнення не виповнилося 18 років) в'язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися у зазначених місцях примусового тримання їх батьків, становить 1265,00 грн.

Як убачається зі змісту позовних вимог, ОСОБА_1, як учасник бойових дій (посвідчення від 26.11.2002 серія НОМЕР_2), не погоджується з встановленим оскаржуваною постановою розміру 1265,00 грн. разової грошової допомоги до 5 травня в 2018 році.

Відповідачем додано письмові докази: пояснювальну записку Міністерства соціальної політики України до проекту постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання виплати у 2018 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань", відповідно до якої проект постанови розроблено з метою виконання статей 12-16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та статей 6-1, 6-2, 6-3, 6-4 Закону України "Про жертви нацистських переслідувань", реалізація акта повинна була здійснюватися за рахунок і в межах коштів, передбачених у 2018 році Міністерству соціальної політики України за бюджетною програмою 2501150 "щорічна разова грошова допомога ветеранам війни і жертвам нацистських переслідувань та соціальна допомога особам, які мають особливі та особливі трудові заслуги перед Батьківщиною", видатки на реалізацію цієї мети встановлено в розмірі 1.320.087,9 тис. грн. для здійснення виплат 1.167.846 ветеранам війни та жертвам нацистських переслідувань; висновок Міністерства юстиції України за результатами правової експертизи, відповідно до якого проект постанови погоджено із зауваженнями щодо невідповідності проекту вимогам нормопроектувальної техніки; висновок щодо відповідності положенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практиці Європейського суду з прав людини; протокол узгодження позицій, в якому відсутні зауваження, узгодження щодо оскаржуваних положень; довідку щодо відповідності зобов'язанням України у сфері європейської інтеграції та права Європейського Союзу (aquis ЄС), де зазначено про неналежність проекту до сфер, правовідносини, які регулюються правом Європейського Союзу (aquis ЄС).

Відповідачем згідно з частинами шостою та сьомою статті 264 КАС України опубліковано оголошення про відкриття провадження в адміністративній справі №826/11453/18 в Офіційному віснику України від 14.08.2018 №62.

Вирішуючи спір, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 254 КАС України право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб'єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.

Представник позивача пояснив, що ОСОБА_1 є суб'єктом, до якого застосовані оскаржувані положення постанови Кабінету Міністрів України від 14.03.2018 №170, оскільки відповідно до посвідчення від 26.11.2 002 серія НОМЕР_2 є учасником бойових дій та йому виплачена разова грошова допомога у 2018 році в розмірі 1265,00 грн.

Суд вважає наведені доводи достатніми для висновку про наявність права в ОСОБА_1 оскаржити відповідні положення постанови Кабінету Міністрів України від 14.03.2018 №170.

Відповідно до частини п'ятої статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 №3551-XII щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України (в редакції Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28.12.2007 №107-VI).

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 №10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) визнано такими, що не відповідають Конституції України (неконституційними) положення Закону України від 28.12.2007 №107-VI (підпункт "б" підпункту 1 пункту 20 розділу II), якими частину п'яту статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" викладено в зазначеній новій редакції.

Визнаючи неконституційними відповідні положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28.12.2007 №107-VI, Конституційний Суд України вказав, що при прийнятті оспорюваного Закону <...> законодавець вийшов за межі правового регулювання бюджетних відносин: зупинив дію окремих положень законів (стаття 67 розділу I) і вніс до ряду законодавчих актів зміни і доповнення та визнав деякі з них нечинними (розділ II). Конституція України у статті 92 визначила сфери, зокрема бюджетну, які мають врегульовуватися виключно законом. Закон про Держбюджет є основним фінансовим документом держави. Через своє спеціальне призначення цей закон не повинен регулювати відносини в інших сферах суспільного життя. Конституція України не надає закону про Держбюджет вищої юридичної сили стосовно інших законів. Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що законом про Держбюджет не можна вносити зміни до інших законів, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, оскільки з об'єктивних причин це створює протиріччя у законодавстві, і як наслідок - скасування та обмеження прав і свобод людини і громадянина. У разі необхідності зупинення дії законів, внесення до них змін і доповнень, визнання їх нечинними мають використовуватися окремі закони.

Згідно з попередньою редакцією частини п'ятої статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Законом України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" від 28.12.2014 №79-VIII розділ VI Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, згідно з яким норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Отже, вказаним Законом передбачено повноваження Кабінету Міністрів України встановлювати, в тому числі, розмір разової грошової допомоги, яка передбачена статтею 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", при цьому мають бути враховані фінансові можливості Держави.

Колегія суддів зауважує, що повноваження визначати розмір соціальної виплати надано Урядом України Бюджетним кодексом України, що не суперечить висновкам Конституційного Суду України, викладеним у рішенні від 22.05.2008 №10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України), де зроблено висновок про неприпустимість внесення таких змін законом про Держбюджет на відповідний рік.

Відповідно до частин першої, третьої статті 95 Конституції України бюджетна система України будується на засадах справедливого і неупередженого розподілу суспільного багатства між громадянами і територіальними громадами; держава прагне до збалансованості бюджету України.

У рішенні Конституційного Суду України від 26.12.2011 №20-рп/2011 зазначено, що принцип збалансованості бюджету як один з визначальних поряд з принципами справедливості та пропорційності (розмірності) у діяльності органів державної влади, зокрема в процесі підготовки, прийняття та виконання державного бюджету на поточний рік. Доходячи такого висновку, Конституційний Суд України, врахував, у тому числі, свій попередній висновок у рішенні від 27.11.2008 №26-рп/2008 (справа про збалансованість бюджету), відповідно до якого положення частини третьої статті 95 Конституції України щодо прагнення держави до збалансованості бюджету України у системному зв'язку з положеннями частини другої цієї статті, статті 46 Конституції України треба розуміти як намагання держави при визначенні законом про Державний бюджет України доходів і видатків та прийнятті законів, інших нормативно-правових актів, які можуть вплинути на доходну і видаткову частини бюджету, дотримуватися рівномірного співвідношення між ними. У рішенні від 16.03.2004 №6-рп/2004 (справа про друковані періодичні видання) Конституційний Суд України також наголосив, що прагнення держави до збалансованості та наповнення бюджету України реалізується через визначення джерел надходження до державного бюджету і потреб на видатки.

Конституційний Суд України, враховуючи наведені висновки, в рішенні від 25.01.2012 №3-рп/2012 зазначив, що надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, пов'язується з його функціями, визначеними в пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України. Отже, Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

У даному випадку судом встановлено, що повноваження встановлювати розмір виплати до 5 травня учасникам бойових дій надано Кабінету Міністрів України Бюджетним кодексом України.

Судом також зазначалось, що проект оскаржуваної постанови Міністерством соціальної політики України, як розпорядником відповідних бюджетних коштів та розробником оскаржуваного нормативно-правового акта, враховано бюджетні призначення в розмірі 1.320.087,9 тис. грн., виділені для програми "щорічна разова грошова допомога ветеранам війни і жертвам нацистських переслідувань та соціальна допомога особам, які мають особливі та особливі трудові заслуги перед Батьківщиною" з метою забезпечення прав 1.167.846 ветеранів війни та жертв нацистських переслідувань.

З огляду на проаналізоване судом правове регулювання та встановлені обставини, слід дійти висновку, що розмір щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, визначений постановою Кабінету Міністрів України від 14.03.2018 №170 на 2018 рік у межах повноважень, наданих Уряду України законом - Бюджетним Кодексом України.

Враховуючи викладене колегія судді дійшла висновку про необґрунтованість позовних вимог, тому в задоволенні позову слід відмовити.

Як убачається з матеріалів справи, позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 статті 5 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 №3674-VI (з наступними змінами та доповненнями). Оскільки сторонами не надано доказів понесення судових витрат, такі витрати присудженню не підлягають.

Керуючись статтею 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Позивач - ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1).

Відповідач - Кабінет Міністрів України (місцезнаходження: 01008, м. Київ, вулиця Грушевського, будинок 12/2).

Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно зі статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Підпунктом 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" передбачено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повний текст рішення складено 26 березня 2019 року.

Головуючий суддя В.А. Донець

Судді Д.А. Костенко

Ю.Т. Шрамко