Справа № 826/11843/18
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ганечко О.М.,

суддів Федотова І.В.,

Коротких А.Ю.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 24.12.2018 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління праці та соціального захисту населення Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання протиправною бездіяльність, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, в якому просила визнати бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, яке не переглянуло рішення про відмову у встановленні статусу інваліда війни та видачі посвідчення інваліда війни на підставі заяви від 10.03.2017 року; зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації видати їй «Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни» та нагрудний знак «Ветеран війни - особа з інвалідністю внаслідок війни».

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 24.12.2018 року адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації щодо відмови у встановленні ОСОБА_3 статусу інваліда війни.

Визнано протиправним та скасовано рішення Управління праці та соціального захисту населення Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації від 11.05.2018 року №Т-7372 про відмову у встановленні ОСОБА_3 статусу інваліда війни та видачі на її ім'я посвідчення інваліда війни.

Зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації вирішити питання щодо встановлення ОСОБА_3 статусу інваліда війни та видачі на посвідчення інваліда війни з урахуванням висновків суду викладених у даному судовому рішенні.

В іншій частині позовних вимог відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції неповністю з'ясовані обставини справи, порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У відповідності до ст. 308 КАС України, справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що дану справу розглянуто в порядку письмового провадження, оскільки відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

25.03.2019 року на адресу суду надійшов відзив від представника позивача, в якому він просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити постанову суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 є постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується посвідченням серії А № 011411.

10 березня 2017 року ОСОБА_3 звернулась до Управління праці та соціального захисту населення Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації із заявою про встановлення статусу інваліда війни та видачу посвідчення інваліда війни.

Рішенням відповідача від 16.06.2017 року №23 позивачу відмовлено у встановленні статусу інваліда війни відповідно до п. 9 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», оскільки в наданих документах відсутнє документальне підтвердження про розпорядчий документ (наказ чи розпорядження) щодо залучення позивача до складу формувань цивільної оброни.

Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 19.04.2017 року по справі №756/4580/17 задоволено позов ОСОБА_3 до Управління праці та соціального захисту населення Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, третя особа Департамент з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи про визнання протиправними дій щодо встановлення статусу інваліда війни та зобов'язано встановити позивачу статус інваліда війни і видати відповідне посвідчення.

Проте, Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 25.05.2017 року постанову Оболонського районного суду міста Києва від 19.04.2017 року в частині зобов'язання встановити позивачу статус інваліда війни і видати відповідне посвідчення скасовано та постановлено нове рішення про зобов'язання переглянути рішення про відмову у встановленні позивачу статусу інваліда війни та видачі на її ім'я посвідчення інваліда війни на підставі заяви від 10.03.2017 року.

Позивач 11.05.2018 року звернулась до відповідача з заявою про встановлення статусу інваліда війни та видачу посвідчення інваліда війни, оскільки її залучення до складу формувань цивільної оборони встановлено судовим рішенням.

Рішенням від 11.05.2018 року відповідачем за наслідком перегляду рішення від 16.06.2017 року відмовлено у встановленні позивачу статусу інваліда війни.

Не погоджуючись з відмовою відповідача, позивач звернувся до суду.

Правовий статус ветеранів війни, гарантії щодо створення належних умов для їх життєзабезпечення визначено у Законі України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 № 3551-XII (далі - Закон № 3551-XII).

Відповідно до статті 4 Закону № 3551-XII, ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

Перелік осіб, які належать до інвалідів війни, визначений у статті 7 Закону № 3551-XII.

Пунктом 9 частини 2 статті 7 Закону № 3551-XII передбачено, що до інвалідів війни належать також інваліди з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Таким чином, статус інваліда війни з підстав, визначених у пункті 9 частини 2 статті 7 Закону № 3551-XII, надається за наявності у особи сукупності таких обов'язкових умов:

1) залучення особи до складу формувань Цивільної оборони;

2) отримання інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Правила видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни врегульовані Положенням про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 №302 (далі - Положення №302).

Згідно з пунктом 2 Положення №302, посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", на основі котрого надаються відповідні пільги і компенсації.

Відповідно до пункту 10 Положення №302, «Посвідчення інваліда війни» видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності.

Інвалідам війни, у яких групу інвалідності встановлено без терміну перегляду, видаються безтермінові посвідчення, іншим - на період встановлення групи інвалідності. У разі продовження медико-соціальною експертною комісією терміну чи зміни групи інвалідності в посвідчення (на правій внутрішній стороні) вклеюється новий бланк, до якого вносяться відповідні записи. Записи в бланку завіряються відповідно до пункту 8 цього Положення.

Отже особи, які залучались до складу формувань Цивільної оборони у квітні 1986 року, інвалідність яких пов'язана з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, за наявності документів, підтверджуючих право на отримання статусу інваліда війни, мають право отримати такий статус з видачею відповідного посвідчення.

Зі змісту вказаного Положення слідує, що факт отримання інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, підтверджується довідкою медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності.

Що стосується кола осіб, які приймали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань Цивільної оборони та доказів, якими підтверджують такі обставини, колегія суддів зазначає наступне.

Так, наділяючи осіб, які приймали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС правом на отримання статусу ветерана війни (інваліда війни), законодавець у Законі № 3551-XII та Положенні №302, не визначив родових ознак формувань Цивільної оборони, на склад яких поширюються зазначені пільги. Не визначено вказаними нормативно-правовими актами й переліку документів, що підтверджували б факт участі осіб у складі формувань ЦО.

З урахуванням викладеного, вказані обставини підлягають встановленню у кожному випадку індивідуально з урахуванням обставин справи.

Положенням про Цивільну оборону СРСР, затвердженим постановою КПРС і Ради Міністрів СРСР від 18 березня 1976 року № 1111, та Положенням про невоєнізовані формування ЦО СРСР, затвердженим наказом начальника ІДО СРСР від 06 червня 1975 року № 90, було передбачено, що формування ЦО, в тому числі і невоєнізовані, створювались для виконання заходів по ліквідації аварій, катастроф, стихійних лих, великих пожеж, та їх наслідків, а також при ліквідації аварій, катастроф, стихійних сил, великих пожеж, та їх наслідків, а також при застосуванні засобів масового ураження (у воєнний час), захисту і організації життєзабезпечення населення.

В ході судового розгляду справи, Департамент з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи надав пояснення, з яких вбачається, що всі громадяни, які виконували роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС залучались до виконання цих робіт саме у складі формувань Цивільної оборони.

Таким чином, було встановлено колегією суддів апеляційної інстанції при перегляді рішення Оболонського районного суду міста Києва по справі №756/4580/17, що позивачка була залучена до складу формувань ЦО та стала інвалідом внаслідок захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, а тому відповідно до норми вищевказаного Закону має право на встановлення статусу інваліда війни і на отримання документа, що підтверджує зазначений статус.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого адміністративного суду м. Києва від 14.06.2016 по справі №К/800/35280/15.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, залучення позивача до складу Цивільної оборони та настання інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, а тому відповідно право позивача на встановлення статусу інваліда війни і на отримання документа, що підтверджує зазначений статус до норм Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", не потребує повторного доказування.

Згідно ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення даного позову.

За таких обставин, апеляційна скарга є необґрунтованою, її доводи не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому у її задоволенні необхідно відмовити, а рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 24.12.2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Ганечко О.М.

Судді Федотов І.В.

Коротких А.Ю.