Справа № 753/11887/18
Суддя: Мицик Ю. С.
Дата ухвалення: 2019-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-а/753/147/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" березня 2019 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Мицик Ю.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до інспектора першої роти УПП в м. Києві ДПП Петренка С.В. про визнання дій протиправними та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора першої роти УПП в м. Києві ДПП Петренка С.В. про визнання дій протиправними та скасування постанови. Вимогами вказаного позову є визнання протиправними дії інспектора патрульної поліції у відмові в задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи для можливості скористатися своїми процесуальними правами, зокрема на правничу допомогу та скасування постанови НК № 967609 від 30.05.2018 про притягнення до адміністративної відповідальності позивача за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Обґрунтовуючи вимоги позову позивач посилався на те, що перед винесенням відповідачем спірної постанови позивач ОСОБА_2 повідомив інспектору поліції, що його вже було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме постановою АР № 423394 від 05.12.2018. Повторне притягнення до адміністративної відповідальності є порушенням ст. 61 Конституції України. Також, в порушення норм закону, інспектор поліції не розглянув його клопотання про відкладення розгляду справи для надання можливості позивачу скористатися правничою допомогою, будь-якої підготовки до розгляду справи не було, а відтак не дотримано порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачений ст.ст.278, 279 КУпАП.

Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 21.01.2019 у справі відкрито спрощене позовне провадження.

У встановлений судом строк від представника відповідача надійшов відзив, в якому він просить відмовити у задоволенні позову повністю, посилаючись на те, що інспектор поліції при складанні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП діяв на підставі та в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством, а постанова серії НК № 967609 від 30.05.2018 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП винесена уповноваженою особою з дотриманням правил чинного законодавства, тому, на його думку немає підстав для її скасування, а доводи позову є безпідставними. Відповідно до п. 2.1.Г) ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі Поліс. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення). Керування транспортним засобом особою, яка не має при собі, або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також Поліса, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч. 1 ст. 126 КУпАП).

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження сторони в судове засідання не викликались.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку.

Так, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 30.05.2018 інспектором першої роти УПП в м. Києві ДПП Петренком С.В. винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії НК № 967609, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення вимог ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 гривень.

Відповідно до вказаної постанови, 30.05.2018 о 21 год. 20 хв. водій ОСОБА_2, був учасником дорожньо-транспортної пригоди та керував транспортним засобом «Рено Логан», д.н.з. НОМЕР_1, по вул. Драгоманова, 6-А в м. Києві не маючи при собі страхового полісу про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 2.1 ґ) ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов'язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб'єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена чинним законодавством.

Стосовно суті прийнятої відповідачем постанови серії НК № 967609 від 30.05.2018 року, у справі про адміністративне правопорушення, суд зазначає наступне.

Правила дорожнього руху, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху, повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що і інші учасники виконують ці Правила.

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху.

Відповідно до п. 2.1.Г) ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі Поліс. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвержуючі документи (посвідчення).

Керування транспортним засобом особою, яка не має при собі, або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також Поліса, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч. 1 ст. 126 КУпАП).

При використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс (сертифікат'. Поліс пред'являється посадовим особам органів на їх вимог) (ч. 3 ст. 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Отже, відсутність Полісу у водія виключає його право на керування транспортним засобом. З цього слідує, що Поліс може бути предметом перевірки при встановленні права особи на керуванням транспортним засобом, а вищезазначені норми встановлюють повноваження працівника поліції щодо перевірки Поліса.

Такого ж висновку дійшов Київський апеляційний адміністративний суд у своєму рішенні від 14.11.2017 у справі № 711/4707/17.

Згідно ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення ПДР, зокрема правопорушення передбачені ч. 1 ст. 126 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Позивач не заперечує проти того, що в нього був відсутній поліс страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, однак вважає, що оскільки його вже було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме постановою АР № 423394 від 05.12.2018, повторне притягнення його до адміністративної відповідальності є порушенням ст. 61 Конституції України. Однак такі твердження позивача суд вважає помилковими, оскільки відсутність Полісу у водія виключає його право на керування транспортним засобом, а керування транспортним засобом особою, яка не має при собі, або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, тягне за собою накладення штрафу.

Крім того, на переконання позивача, відхилення клопотання про відкладення розгляду справи з метою реалізації ним права на юридичну допомогу, порушило його право на захист, що є підставою для скасування вказаної вище постанови.

Так, згідно з частиною першою статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Отже, складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження.

У частинах першій, другій статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу (рішення Рішенні Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року у справі №5-рп/2015).

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 14.02.2018 по справі № справа №536/583/17(провадження №К/9901/4973/18).

Положеннями КУпАП України, що стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення, у даному випадку передбачено спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності - винесення постанови на місці вчинення правопорушення.

Тобто, провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом ІV КпАП України, не здійснювалося. Оскаржувана постанова складена на місці вчинення правопорушення, відповідно до положень ч. 4 ст. 258 КпАП України.

Європейський суд з прав людини в пункті 32 справи «Максименко проти України» обґрунтував необхідність забезпечення юридичної допомоги у випадку, коли інтереси правосуддя вимагають, щоб цій особі була надана така допомога. Інтереси правосуддя вимагають забезпечення обов'язкового представництва у випадку, коли йдеться про позбавлення особи свободи.

Санкція ч. 1 ст. 126 КпАП України не передбачає застосування адміністративного арешту. Таким чином відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя, оскільки позивач реалізував право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, відтак подальший захист прав і свобод особи може бути забезпечено в суді при оскарженні дій та рішень суб'єкта владних повноважень.

Так, законодавством у даній категорії справ передбачено здійснювати розгляд справи на місці вчинення правопорушення.

Відмова у відкладенні розгляду справи з метою здійснення його саме в такій формі, як бажає позивач (тобто, не на місці вчинення правопорушення, а за місцем його вчинення) жодним чином не зумовлює порушення прав, визначених ст. 268 КУпАП, зокрема, правом скористатись правничою допомогою, оскільки процедура, визначена законодавством, повністю дотримується.

При цьому суд звертає увагу на те, що законом не визнана обов'язкова участь адвоката у випадку розгляду справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення.

До того ж, суд звертає увагу, що позивач не був позбавлений права скористатися правовою допомогою засобами телефонного зв'язку, як і не обґрунтував, що вчиняв дії, спрямовані саме на прибуття адвоката на місце зупинки транспортного засобу.

В ході розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідач не перешкоджав реалізації права на отримання правової допомоги на місці розгляду справи чи в телефонному режимі. Відмова у відкладенні розгляду справи не є такою перешкодою.

Таким чином, відповідачем було забезпечено позивачу можливість реалізації прав, визначених ст. 268 КУпАП, при розгляді справи.

Відтак, доводи позивача, що при розгляді стосовно нього справи про адміністративне правопорушення інспектором поліції відхилено його клопотання про відкладення розгляду справи з метою реалізації ним права на юридичну допомогу, не можуть бути підставою для скасування відповідної законної та обґрунтованої постанови, оскільки розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, розглядається на місці його вчинення.

Вищевказана позиція узгоджується з практикою, викладеною в постанові Верховного Суду від 12.03.2018 року у справі №751/6165/17.

Взявши до уваги викладене вище, відповідач діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначений чинним законодавством, а Постанова винесена з дотриманням всіх вимог встановлених КУпАП та Інструкцією.

А за таких обставин у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 5, 8, 9, 14, 22, 72-79, 139, 241-246, 250, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до інспектора першої роти УПП в м. Києві ДПП Петренка С.В. про визнання дій протиправними та скасування постанови - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Мицик Ю.С.