Справа № 165/2333/17
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2019-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2019 рокуЛьвів№ 857/1706/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

за участю секретаря судового засідання Чопко Ю.Т.,

розглянувши у судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 10 січня 2019 року у справі № 165/2333/17 (рішення ухвалено в м. Нововолинську, головуючий суддя Василюк А.В.) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови в справі про порушення митних правил,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 04.10.2017 звернулася в суд із адміністративним позовом до Волинської митниці Державної фіскальної служби України, в якому просила скасувати постанову заступника начальника Волинської митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням ОСОБА_2 у справі про порушення митних правил №2878/20500/17 від 06.09.2017, якою її визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500 гривень.

Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 10 січня 2019 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити.

Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що судом першої інстанції неповно зясовано обставини, що мають значення для справи та порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Апелянт зазначає, що спірна постанова про порушення митних правил була винесена лише на підставі відомостей взятих з баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДФС України, а саме щодо відсутності інформації про вивезення за межі митної території України вищевказаного автомобіля.

Вказує, що вона не вміє керувати транспортним засобом і тому не могла його фізично ввезти на територію України. Факт не можливості бути водієм підтверджується довідкою із ТСЦ про те, що посвідчення водія їй не видавалось. Суд на дану обставину уваги не звернув, вказавши лише, що органи доходів і зборів не зобовязані перевіряти наявність посвідчення водія. Також у матеріалах справи наявні відомості, що у автомобілі перебувало дві особи, один з них водій та пасажир. Дані «пасажира» митним органом встановлено не було, він не викликався та не був допитаний в якості свідка, а тому митний орган не вчинив всіх необхідних дій для притягнення особи до відповідальності за порушення митних правил.

Відповідач не скористався правом щодо подання відзиву на апеляційну скаргу.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, тому колегія суддів, у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України, вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши підстави для апеляційного перегляду відповідно до доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що згідно протоколу про порушення митних правил №2878/20500/17 від 16 серпня 2017, в ході перевірки баз даних ЄАІС ДФС України встановлено, що о 03 год. 05 хв. 24 квітня 2017 року громадянкою України позивачем ОСОБА_1 по смузі руху «зелений коридор» було ввезено на митну територію України через митний пост «Устилуг» Волинської митниці ДФС в митному режимі транзит автомобіль марки «FORD COURIER», реєстраційний номер LZ43635, VIN-WF03XXBAJ3XM01595.

Одночасно встановлено, що станом на 16 серпня 2017 року нею не вивезений вказаний автомобіль і в інший митний режим не поміщений (а.с.6-7).

06.09.2017 заступником начальника Волинської митниці ДФС - начальником управління протидії митним правопорушенням ОСОБА_2 винесено постанову у справі про порушення митних правил №2878/20500/17, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, на суму 8500 гривень.

Таким чином, ОСОБА_1 не доставила вищевказаний транспортний засіб до митного органу призначення, перевищила встановлений Митним кодексом України строк доставки транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, до митного органу призначення терміном більше ніж на 10 діб.

Вважаючи оскаржувану постанову незаконною та винесеною з порушенням норм матеріального і процесуального права позивач звернулася до суду із даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не подано до суду доказів, які б засвідчували відсутність в її діях складу правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 МК України.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 90 Митного кодексу України (далі МК України) транзит це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Статтею 95 МК України встановлено строки транзитних перевезень, зокрема, для автомобільного транспорту 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці 5 діб).

Згідно з частиною 3 статті 470 МК України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Судом встановлено, що 16.08.2017 при перетинанні кордону працівниками митниці було виявлено, що ОСОБА_1 24.04.2017 ввезла на митну територію України автомобіль марки «FORD COURIER», реєстраційний номер LZ43635, VIN-WF03XXBAJ3XM01595 та порушила строки його вивезення.

Позивач вказує, що вона не ввозила автомобіль марки «FORD COURIER», реєстраційний номер LZ43635, VIN-WF03XXBAJ3XM01595, оскільки перебувала у вищевказаному транспортному засобі лише в якості пасажира.

Відповідно до інформації, яка міститься в єдиній автоматизованій інформаційній системі (ЄАІС) ДФС України вищевказаний транспортний засіб ввезла на митну територію України саме ОСОБА_1

Позивач звернулася по даному факту з заявою до Нововолинського міського відділу національної поліції України у Волинській області про порушення кримінального провадження за ч. 3 ст. 357 КК України.

Встановлено, що слідчим відділенням Нововолинського відділу проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000760 від 18 травня 2017 року, за попередньою правовою кваліфікацією ч. 3 ст. 357 КК України. У даному кримінальному провадженні ОСОБА_1 визнана потерпілою.

За змістом частини 1 статті 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Згідно з пунктом 3 розділу 1 «Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України» затверджених Наказом Державної митної служби України від 17 листопада 2005 року №1118 (далі Правила №1118) транспортний засіб для здійснення митного контролю та митного оформлення може бути пред'явлений митному органу як власником, так і вповноваженою особою.

Відповідно до пункту 7 розділу 1 Правил №1118 власник транспортного засобу або вповноважена особа, який переміщує транспортний засіб через митний кордон України, пред'являє його митному органу для проведення митного огляду й подає оригінали та ксерокопії, крім іншого, документів, що підтверджують право власності на транспортний засіб або користування ним (у тому числі з правом розпорядження).

Пункт 7 розділу 1 Правил №1118 кореспондується з підпунктом 1.1 пункту 1 розділу 4 Правил №1118.

Пунктом 9 розділу 1 Правил №1118 передбачено, що транспортний засіб, увезення якого в Україну заборонено згідно із законодавством або на який відсутні документи, що підтверджують право власності на транспортний засіб або користування ним (у тому числі з правом розпорядження), не підлягає пропуску через митний кордон України.

Проте, зазначені норми Правил №1118 як такі залишились поза увагою суду першої інстанції.

Вказана правова позиція висловлена в постанові Верховного суду від 17 жовтня 2018 року у справі №166/722/17.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2019 року зобовязано Волинську митницю ДФС у відповідності до вищевказаних правил надати суду копії документів, які були подані ОСОБА_1 та стали підставою для внесення інформації про ввезення нею в режимі «транзит» транспортного засобу марки «FORD COURIER», реєстраційний номер LZ43635, VIN-WF03XXBAJ3XM01595 в базу автоматизованої системи митного оформлення «Інспектор» та єдину автоматизовану інформаційну систему (ЄАІС) Державної митної служби України при перетині кордону 24.04.2017 через митний пост «Устилуг» Волинської митниці ДФС.

На виконання вимог даної ухвали Волинською митницею ДФС направлено апеляційному суду відповідь (Вх. № К-5827/19 від 15 березня 2019 року), якою повідомлено, що до митного оформлення гр. ОСОБА_1 були подані свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та закордонний паспорт ЕН882986.

Разом з тим вказано, що будь-які копії документів, що підтверджують право власності на транспортний засіб, що ввозиться або користування ним, в матеріалах справи митниці відсутні, так як номенклатурою Волинської митниці ДФС не передбачено зберігання копій зазначених документів.

Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, відповідачем не надано жодного доказу на спростування непричетності позивача до вчинення вказаного адміністративного правопорушення.

Суд першої інстанції, розглядаючи справу, жодних документів щодо наявності у позивача права власності або користування (у тому числі з правом розпорядження) на спірний транспортний засіб та вповноваження ним будь-яких осіб на предявлення автомобіля для здійснення митного контролю і митного оформлення не витребовував й не досліджував, а тому прийшов до помилкового висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст.470 МК України відповідачем не доведена.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначено ст. 286 КАС України.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З урахуванням вищенаведеного, колегія дійшла переконання, що судом першої інстанції неповно зясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, оскаржуване рішення суду відповідно до вимог статті 317 КАС України підлягає скасуванню з прийняттям постанови, якою адміністративний позов ОСОБА_1 слід задовольнити з наведених вище підстав.

Керуючись статтями 243, 272, 286, 308, 310, 313, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 10 січня 2019 року у справі № 165/2333/17 скасувати та прийняти постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову Волинської митниці ДФС у справі про порушення митних правил №2878/20500/17 від 06.09.2017, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500 гривень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя ОСОБА_3
судді ОСОБА_4
ОСОБА_5