Справа № 1340/5149/18
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2019-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2019 рокуЛьвів№ 857/1848/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Гінди О.М., Мікули О.І.,

з участю секретаря Федчук М.Р.,

представника позивача ОСОБА_1-Д.Я.,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтернаціональна транспортна експедиційна компанія» на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 січня 2019 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтернаціональна транспортна експедиційна компанія» до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправним та скасування розрахунку, постанови,-

суддя в 1-й інстанції Брильовський Р.М.,

час ухвалення рішення 03.01.2019 року, 13:56 год.,

місце ухвалення рішення м.Львів,

дата складання повного тексту рішення 08.01.2019 року,

в с т а н о в и в :

ТзОВ «Інтернаціональна транспортна експедиційна компанія» звернулося в суд з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправним та скасування розрахунку, постанови.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 03 січня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, ТзОВ «Інтернаціональна транспортна експедиційна компанія» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин справи та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про задоволення позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що з акта проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільними транспортом та оскаржуваного розрахунку та чеку видно, що вони не містять будь-яких характеристик в частині вимірювального та зважувального обладнання при проведенні габаритно-вагового контролю, зокрема, якими саме вагами проводилось зважування транспортного засобу позивача, який відсоток похибки таких ваг, чи була проведена повірка (метрологічна атестація) зважувального обладнання, та чи підлягало таке обладнання подальшому клеймуванню (пломбуванню) з видачою відповідного свідоцтва. Вважає, що без наявності таких даних не можна дійти висновку про правомірність дій відповідача, а тому оскаржувані розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування та постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, просить рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03.01.2019 року скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу заперечив, просить рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03.01.2019 року залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

06.08.2018р. контролюючими особами Управління Укртрансбезпеки у Одеській області, на підставі графіку проведення рейдових перевірок, а також відповідно до направлення на перевірку на автомобільній дорозі Київ - ОСОБА_3 450 км + 500 м проводилась рейдова перевірка у пункті габаритно-вагового контролю транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення пасажирів та вантажів.

За результатами габаритно-вагового контролю транспортного засобу DAF Krone з номерним знаком ВС 6262СР було встановлено, що навантаження на одиничну вісь становило 13,06 т при нормативно допустимому 11 т. Про вказані вище дані результатів габаритно-вагового контролю свідчить талон про зважування № 201 від 06.08.2018.

Судом встановлено, що зважування проводилось приладом автоматичним для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантаження на вісь.

На засіб вимірювальної техніки виданий сертифікат перевірки, який зареєстрований в реєстрі органу з оцінки відповідності та декларація про відповідність, які свідчать про відповідність засобу вимірювальної техніки вимогам Технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що підтверджено шляхом перевірки відповідності вимогам п. 5.2 ДСТУ ОІМL R 134-1:2010 Прилади автоматичні для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантажень на вісь. Частина 1. Загальні технічні вимоги та методи випробування (ОІМL R 134-1:2006, IDТ).

Вище вказані документи видані ДП Харківстандартметрологією, яке є уповноваженим органом метрології, стандартизації, сертифікації і оцінки відповідності, системи управління та випробування продукції Мінекономрозвитку України.

Відповідно до ч. 4 п. 4 Порядку №1007/1207 та на підставі талону про зважування № 201 від 06.08.2018, контролюючими особами Управління Укртрансбезпеки у Одеській області було складено довідку про здійснення габаритно-вагового контролю.

Зважування проводилось на автомобільній дорозі Київ - ОСОБА_3 450 км +500 м, де розміщена площадка для проведення габаритно-вагового контролю, яка відповідає розділу II. Вимоги до пересувного пункту габаритно-вагового контролю, що затверджені наказом Міністерства інфраструктури України №255 від 28.07.2016.

Крім того, обставину перевищення вагових параметрів зафіксовано роздруківкою (талоном) від 06.08.2018 №201, який формується і видається автоматично, що унеможливлює втручання особи в результати зважування.

За результатами проходження зазначеного контролю було встановлено перевищення нормативно-встановлених параметрів на другу вісь на 1,84 т (13,06 т при нормативно допустимій - 11,22 т).

У звязку з виявленими під час здійснення габаритно-вагового контролю невідповідності фактичних вагових параметрів нормам та правилам, контролюючими особами Управління Укртрансбезпеки в Одеській області було складено ОСОБА_4 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 06.08.2018 №067481.

Відповідно до ОСОБА_4 було виявлено порушення ст. 60 Закону України Про автомобільний транспорт - надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, а саме відсутній дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами в разі перевезення вантажів з перевищенням вагових обмежень.

На підставі акту відповідачем 02 серпня 2018 р. був здійснений розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування за пройдену відстань у 454 км, у загальному розмірі 367,74 євро, а 02 жовтня 2018 р. - винесено постанову про застосування адміністративно- господарського штрафу № 073021 в розмірі 1700,00 грн.

Перевізник не вжив заходів щодо приведення вагових параметрів транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами і не вніс плату за проїзд до місця проведення перевірки.

Не погодившись із розрахунком плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування Товариство з обмеженою відповідальністю Інтернаціональна транспортна експедиційна компанія звернулося з позовом до суду.

Відповідно до вимог статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно абзацу 4 пункту 1 постанови КМУ від 10.09.2014 №442 Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) утворено Укртрансбезпеки, реорганізувавши шляхом злиття Державної інспекції з безпеки на морському та річковому транспорті та Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті (далі Укртрансінспекція).

Так, пунктом 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті затвердженого постановою КМУ від 11.02.20150 №103 (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі Положення) передбачено, що Укртрансбезпека є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується КМУ через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

У підпунктах 15, 27 пункту 5 зазначеного Положення Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює:

габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування;

нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю тощо.

Тобто відповідач виконує функції габаритно-вагового контролю транспортних засобів та нараховує відповідну плату за перевищення нормативів допустимої ваги транспортного засобу.

За змістом пунктів 26, 27 Порядку №879 (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) кошти, стягнені за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, спрямовуються в установленому порядку до державного бюджету.

Плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування справляється з транспортних засобів вітчизняних та іноземних власників, у тому числі тих, що визначені у статті 5 Закону України Про єдиний збір, який справляється у пунктах пропуску через державний кордон України, справляється у разі виявлення факту перевищення їх фактичних параметрів над параметрами, які враховувалися під час встановлення розміру єдиного збору в пунктах пропуску через державний кордон, де відсутні вагові комплекси, та з транспортних засобів, які виїжджають за межі України і на які в установленому порядку не отримано дозвіл на рух або не внесено плату за проїзд.

Плата за проїзд справляється в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком на день проведення розрахунку.

Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою: П = (Рзм + Рнв + Рг) х В, де П - розмір плати за проїзд; Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; В - відстань перевезення, кілометрів.

Осі вважаються здвоєними або строєними, якщо відстань між зближеними (суміжними) осями не перевищує 2,5 метра.

При визначенні розміру плати за проїзд транспортних засобів з осьовим сполученням більше трьох береться до рахунку схема, що спричиняє більші руйнування доріг з комбінацій одно-, двох- та трьохосьових сполучень, а найбільша сума навантаження на суміжні осі припадає на максимальну колісну формулу. Для строєних осей з одиночними шинами плата за перевищення допустимих навантажень на вісь (осі) збільшується у два рази.

Якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у пятикратному розмірі. У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням. Перевізник зобовязаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки (пункти 30, 31, 31-1 Порядку 879).

Вказаними правовими нормами, визначені повноваження Укртрансбезпеки щодо контролю за рухом транспортних засобів з перевищенням габаритно-вагових параметрів, а також порядок здійснення такого контролю.

При цьому, повноваження відповідача щодо плати за проїзд великовагових транспортних засобів обмежуються лише нарахуванням такої плати, що здійснюється у формі розрахунку.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі Сокуренко і Стригун проти України зазначив, що фраза встановлений законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін судом, встановленим законом у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 4 КАС (в редакції, чинній на час звернення до суду з розглядуваним позовом) адміністративна справа це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

За змістом пункту 2 частини першої статті 4 КАС публічно-правовий спір це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у звязку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Частиною першою статті 2 КАС передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Згідно з частиною першою статті 5 КАС кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Отже, обовязковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення субєктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Тобто, у порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке порушує безпосередньо права чи обовязки позивача.

Положеннями пунктів 1, 5 частини першої статті 19 КАС визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; за зверненням субєкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому субєкту законом.

Як уже вище згадувалось, у спірних відносинах Укртрансбезпекою відповідно до наданих їй повноважень та за умови встановлення під час проведення габаритно-вагового контролю перевищення автомобілем перевізника вагових або габаритних показників параметри яких перевищують нормативні за встановленою формулою здійснюється лише нарахуванням плати за проїзд, що оформлюється оскаржуваним Розрахунком.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що повноваження відповідача у цьому випадку обмежуються лише нарахуванням плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу у разі виявлення факту перевищення їх фактичних параметрів, та з транспортних засобів, які виїжджають за межі України і на які в установленому порядку не отримано дозвіл на рух або не внесено плату за проїзд. Водночас, сама плата за проїзд є сумою відшкодування матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування та у разі недобровільної сплати стягується шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Відтак, оскаржуваний Розрахунок не є рішенням субєкта владних повноважень у розумінні статті 19 КАС, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обовязків для позивача, тому він не може бути предметом спору. Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту. При цьому, Поняття спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

Враховуючи наведене, розглядувані вимоги у цій справі не підлягають розгляду як в порядку адміністративного судочинства, так і взагалі не підлягають судовому розгляду.

Таку правову позицію, в аналогічних відносинах, висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 30 січня 2019 року №11-1173апп18.

У відповідності до пункту 1 частини першої статті 238 КАС суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Частина перша статті 319 КАС визначає, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених статтею 238 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19, є обов'язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.

Такі обставини є безсумнівною підставою для скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови в позовних вимогах про визнання протиправними розрахунку та прийняття постанови про закриття провадження у цій частині.

Відповідно до абзацу 3 частини 1 ст. 60 Закону Про автомобільний транспорт №2344-Ш за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Також відповідно до статті 33 Закону України Про автомобільні дороги рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

За приписами частини третьої статті 48 Закону України Про автомобільний транспорт у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Стосовно правомірності винесення Постанови відповідно до пунктів 25, 26, 27, 29 Порядку №1567, справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб'єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб'єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення. Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб'єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб'єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням. У разі неявки уповноваженої особи суб'єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів. Копія постанови видається не пізніше ніж протягом трьох днів після її винесення уповноваженій особі суб'єкта господарювання під розписку чи надсилається рекомендованим листом із повідомленням.

Згідно з абзацом 3 частини першої статті 60 Закону №2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи наведене, апеляційним судом встановлено, що оскаржувана Постанова винесена підставно, з дотриманням встановленого строку та в межах повноважень посадової особи органу державного контролю.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи стосовно оскаржуваної постанови та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування в частині відмови в позовних вимогах про скасування постанови немає.

Керуючись ст.ст. 308,310,315,316,319,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтернаціональна транспортна експедиційна компанія» задовольнити частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 січня 2019 року у справі №1340/5149/18 в частині відмови в позовних вимогах про визнання протиправними розрахунку скасувати та провадження у справі в цій частині закрити.

В решті рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 січня 2019 року у справі №1340/5149/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_4
судді ОСОБА_3
ОСОБА_5
Повне судове рішення складено 27 березня 2019 року.