Справа № 640/3430/19
Суддя: Донець В.А.
Дата ухвалення: 2019-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

27 березня 2019 року м. Київ № 640/3430/19

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Донець В.А., розглянувши заяву про забезпечення позову, подану до відкриття провадження у справі ОСОБА_1 до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання незаконними та скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про:

- визнання незаконною та скасування постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башілова Валентина Олександровича від 27.11.2018 у виконавчому провадженні №53831546 про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 у розмірі 10.501.462,32 грн.;

- визнання незаконною та скасування постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка Владислава Андрійовича від 05.02.2019 у виконавчому провадженні №58280152 про відкриття провадження;

- визнання незаконною та скасування постанови про арешт майна боржника від 07.02.2019 у виконавчому провадженні №58280152;

- визнання незаконною та скасування постанови про розшук майна боржника від 07.02.2019 у виконавчому провадженні №58280152.

Представником позивача направлено на адресу суду заяву від 15.03.2019 (вх. №03-13/1179/19) про забезпечення позову до ухвалення рішення в адміністративній справі шляхом:

- зупинення стягнення на підставі постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башілова В.О. про відкриття виконавчого провадження від 05.02.2019 у виконавчому провадженні №58280152 з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору від 27.11.2018 у виконавчому провадженні №53831546;

- заборони старшому державному виконавцю відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башілову В.О. здійснювати будь-які дії в межах виконавчого провадження №58280152 з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору від 27.11.2018 у виконавчому провадженні №53831546.

Станом на час розгляду заяви про забезпечення позову питання щодо відкриття провадження в справі не вирішено.

Вирішуючи заяву про забезпечення адміністративного позову, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову (частина перша). Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю .

В обґрунтування заяви про забезпечення позову представник позивача зазначив, що враховуючи стан здоров'я ОСОБА_1 сума виконавчого збору 10.501.462,32 грн. є чималою та значно перевищує доходи позивача та є непосильною для нього, примусове виконання оскаржуваних постанов може призвести до значної шкоди інтересам позивача та негативних наслідків у вигляді звернення стягнення на кошти, майно ОСОБА_1, що належить йому на праві власності. Також представник зазначає, що без застосування заходів забезпечення позову усунути негативні наслідки завдані заявнику буде неможливо або для цього необхідно буде докласти значних зусиль, оскільки пілся реалізації майна його неможливо буде повернути.

Як убачається з позовної заяви та заяви про забезпечення позову, вимоги обґрунтовані також тим, що у старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башілова В.О. не було правових підстав для прийняття постанови про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у виконавчому провадженні №53831546, а відтак й для прийняття похідних від неї постанов.

Відповідно до частини другої статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (в редакції, чинній на час прийняття постанови від 25.02.2017 про відкриття виконавчого провадження №53831546) виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Як убачається зі змісту вказаної постанови сума стягнення становила 105.014.623,29 грн. Державним виконавцем визначено суму виконавчого збору в розмірі 10.501.462,32 грн. На стадії розгляду заяви про забезпечення позову, враховуючи зазначене обґрунтування представника позивача, суд доходить висновку про недоведеність очевидної протиправності оскаржуваних постанов щодо відкриття виконавчого провадження з метою стягнення виконавчого збору, арешту та розшуку майна боржника.

У заяві про забезпечення позову представник позивача вказав про необхідність вжиття таких заходів, оскільки ОСОБА_1 проходить курс медикаментозного лікування, а сума виконавчого збору є непосильною для нього та значно перевищує доходи позивача, проте жодних доказів на підтвердження сум отриманих доходів представником позивача до суду не надано.

Також представник позивача зазначив, що стягнення виконавчого збору в сумі 10.501.462,32 грн. значно ускладнить або ж взагалі виключить виконання виконавчого листа виданого Печерським районним судом м. Києва 17.03.2017 у справі №757/6482/14-ц, що вплине на інтереси та права ОСОБА_4 та призведе до стягнення з ОСОБА_1 подвійної суми виконавчого збору.

У даному випадку, суд погоджується, що сума виконавчого збору 10.501.462,32 грн. є доволі значною. Разом з тим за змістом частини першої статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України та в разі задоволення позову може бути повернутий.

Щодо вимоги заявника про заборону старшому державному виконавцю відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башілову В.О. здійснювати будь-які дії в межах виконавчого провадження №58280152 з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору від 27.11.2018 у виконавчому проваджені №53831546, оскільки в останнього не було правових підстав для прийняття постанови про стягнення з позивача виконавчого збору, то судом уже зазначалось, що заявником не доведено очевидної протиправності рішення державного виконавця. Бездіяльність державного виконавця під час здійснення ним виконавчих дій, про яку зазначив представник позивача в заяві, підлягає встановленню та оцінці під час судового розгляду справи. Крім того, заборона державному виконавцю здійснювати будь-які дії в межах виконавчого провадження №58280152 з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору від 27.11.2018 у виконавчому провадженні №53831546 є, на думку суду, не співмірними.

Згідно з частиною другою статті 151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Заборона державному виконавцю вчиняти дії будь-які дії може призвести до унеможливлення стягнення виконавчого збору в майбутньому.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви про забезпечення адміністративного позову, відповідно в її задоволенні слід відмовити.

Керуючись статтями 150-154 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Згідно зі статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Суддя В.А. Донець