Справа № 813/3279/17
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2019-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2019 рокуЛьвів№ 857/4457/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Улицького В.З., Шавеля Р.М.

за участю секретаря Мельничук Б.Б.

апелянта ОСОБА_1

представника апелянта ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2018 року (ухвалене головуючим - суддею Гулкевич І.З., о 10 год. 29 хв. у м. Львові, повний текст рішення складено 22 листопада 2018 року) у справі № 813/2329/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом, з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог до відповідача в якому просить:

визнати незаконним та скасувати п. 2 Наказу ГУ НП у Львівській області від 08.09.2017 № 2994 «Про накладення дисциплінарного стягнення на працівників окремих підрозділів ГУ НП у Львівській області», в частині щодо накладення дисциплінарного стягнення на старшого слідчого СВ Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1, звільнення зі служби в поліції;

визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції у Львівській області № 719 о/с від 21.09.2017 в частині звільнення зі служби в поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (006720) слідчого слідчого відділу Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області з 21.09.2017;

поновити ОСОБА_1 на посаді слідчого слідчого відділу Залізничного ВП Головного управління національної поліції у Львівській області;

стягнути з Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з проведенням необхідних відрахувань відповідно до чинного законодавства.

В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що наказом ГУ НП у Львівській області № 719 о/с від 21.09.2018 позивача звільнено зі служби в поліції за п. 6 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію». Позивач зазначає, що в оскаржуваному наказі містяться лише загальні оціночні фрази, в частині порушення позивачем Конституції України, вимог Закону України «Про Національну поліцію», однак, при обставинах, які мали місце 19.08.2017 позивачем жодних порушень Конституції України, інших законів та нормативно правових актів допущено не було. Також, позивач зазначає, що рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності обов'язково повинно бути мотивованим. Суб'єкт владних повноважень при притягненні особи до дисциплінарної відповідальності повинен уникати загальних оціночних фраз. Крім цього, позивач вказує, що при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватись тяжкість проступку, обставини за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації, тощо. Таким чином, на думку позивача накладене стягнення у вигляді звільнення з посади є надто суворим та безпідставним

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 14.11.2018 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що хоча застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень. Відтак, сумлінна служба позивача та позитивний висновок атестації на які посилається позивач, не можуть слугувати підставою для залишення позивача на службі з огляду на встановлені в ході службового розслідування обставини вчинення позивачем дисциплінарного проступку.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив позивач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Зокрема в апеляційні скарзі зазначає, що службове розслідування було проведено однобічно та упереджено без врахування наданих ним пояснень. Вважає, що відповідачем не дотримано вимог проведення службового розслідування, а матеріали службового розслідування не містять достовірних даних того, що ним вчинено порушення службової дисципліни за яке передбачене дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Апелянт та його представник в судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу та надали пояснення, просять апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позов.

Відповідач в судове засідання на виклик суду не з`явився, явку свого представника не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений, що не перешкоджає розгляду справи в його відсутності згідно з ч. 2 ст. 313 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, апелянта та його представника, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що наказом Головного управління Національної поліції у Львівській області від 08.09.2017 року № 2994 «Про накладення дисциплінарного стягнення на працівників окремих підрозділів ГУ НП у Львівській області, на старшого слідчого СВ Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення - звільнення зі служби в поліції.»

Наказом Головного управління Національної поліції у Львівській області від 21.09.2017 року № 719 о/с «По особовому складу» старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0062720) слідчого СВ Залізничного відділу поліції ГУ НП звільнено зі служби в поліції згідно з п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» ,у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту.

Цьому передувало наступне.

Уповноваженими особами ГУ НП у Львівській області під час моніторингу засобів масової інформації на веб-сайті соціальної мережі «Варта-1» 22.08.2018 року, виявлено публікацію критичного змісту про дорожньо-транспортну пригоду та конфліктну ситуацію, яка мала місце 19.08.2017 у м. Львові, на перехресті вулиць Городоцька та Сяйво, за участю працівників поліції підрозділів ГУНП у Львівській області.

Оскільки вказана інформація відносилась до події, яка сталася за участю осіб рядового і начальницького складу, з даним фактом 22.08.2017 наказом ГУНП № 2745, відповідно до вимог ст.14 Статуту, призначено службове розслідування.

За результатами службового розслідування встановлено, що своїми діями, які мали місце 19-20 серпня 2017 року слідчий СВ Залізничного ВП ГУНП у Львівській області старший лейтенант поліції ОСОБА_1 допустив грубе порушення службової дисципліни, зокрема вимог ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» щодо неухильного дотримання положень Конституції України, законів України та нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції та Присяги поліцейського, а також вимог п. 5 розділу І, п.п. 2, 3 розділу ІV Правил етичної поведінки поліцейського, затвердженого наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, щодо обов'язку поліцейського за будь-яких обставин, як у робочий, так і в неробочий час, дотримуватись основоположних принципів, які закріплені в Конституції, Законі України «Про Національну поліцію», інших законодавчих актах України, зокрема: верховенства права, дотримання прав і свобод людини, законності, відкритості та прозорості, справедливості, неупередженості та рівності, а також бути тактовним та доброзичливим, до всіх потерпілих від злочинів або інших правопорушень, проявляти повагу та охороняти їх безпеку.

На підставі вказаного, ГУ НП у Львівській області наказом накладено дисциплінарне стягнення на старшого слідчого СВ Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 - звільнення зі служби в поліції.

Вважаючи такі дії та прийнятий наказ протиправним, позивач звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Проаналізувавши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про правильне застосування норм матеріального та процесуального права та повне з'ясування обставин справи судом першої інстанції з огляду на наступне.

Проходження служби в органах внутрішніх справ регламентується спеціальним законодавством - Законом України «Про Національну поліцію», Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України (далі - Дисциплінарний статут), затвердженим Законом України від 22.02.2006 № 3460-ІV.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» національна поліція - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через МВС України згідно із законом.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про Національну поліцію» завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: забезпечення публічної безпеки і порядку; охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; протидії злочинності.

Згідно ст.17 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Відповідно до п.1, 2, 3 ч.1 ст.18 цього Закону поліцейський зобов'язаний неухильно дотримуватись положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції та Присяги поліцейського, професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва, поважати і не порушувати прав і свобод людини.

За приписами п.п. 1, 2 ч.1 ст.18 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський зобов'язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва.

Згідно Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179 під час виконання службових обов'язків поліцейський повинен:

- неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

- професійно виконувати свої службові обов'язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами;

- у кожному окремому випадку обирати той захід з-поміж заходів, передбачених законодавством України, застосування якого призведе до настання найменш негативних наслідків;

- поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати;

- контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку;

- дотримуватися норм ділового мовлення, не допускати використання ненормативної лексики;

- інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

частиною 1 ст. 19 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до Закону.

Відповідно до ст.60 цього ж Закону проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень, встановлені Дисциплінарним статутом.

Відповідно до ст. 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Статтею 2 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарний проступок - це невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Відповідно до ст.5 Дисциплінарного статуту за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового i начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність.

Згідно зі ст.7 Дисциплінарного статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового i начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів i наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

Відповідно до ст.12 Дисциплінарного статуту на ocіб рядового i начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ

Стаття 14 Дисциплінарного статуту передбачає, що про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. у разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу.

З метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Порядок проведення службових розслідувань визначений Інструкцією про Порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженою Наказом МВС України № 230 від 12.03.2013. зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.04.2013 за № 541/23073.

Відповідно до пункту 2.1. Інструкції № 230підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов`язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

Разом з тим, пунктом 5.4. Інструкції № 230 передбачено, якщо вину особи повністю доведено, начальник приймає рішення про її притягнення до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органів внутрішніх справ.

Отже, з огляду на викладене вище, підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є повне доведення вини особи в ході службового розслідування, метою якого і є саме з`ясування обставин вчинення дисциплінарного порушення, уточнення ступеня вини особи.

Такими підставами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи рядового або начальницького складу ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу (ст.14 Дисциплінарного статуту).

У постановах Верховного Суду України від 29.09.2015 (справа № 21-1288а15) та від 20.10.2015 (справа № 21-2103а15) зазначено, що дискредитація звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (національної поліції) за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет таких органів і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

Вчинки, що дискредитують працівників органів внутрішніх справ пов'язані, насамперед, із низкою моральних вимог, які ставляться до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.

Ці вимоги відображені у ст. 5 Закону України «Про державну службу», Кодексі честі працівника органів внутрішніх справ, Етичному кодексі працівника органів внутрішніх справ та інших нормативно-правових актах, що регулюють діяльність органів системи МВС України та їх особового складу.

Тому під вчинками, що дискредитують звання працівника органів внутрішніх справ та органи внутрішніх справ, необхідно розуміти протиправні, винні діяння, які здійснені посадовою особою органу внутрішніх справ у зв'язку з виконанням службових обов'язків або не пов'язані з їх виконанням, але за своїм характером здатні принизити в очах громадськості гідність та авторитет працівника органів внутрішніх справ та безпосередньо органи внутрішніх справ.

До таких вчинків, необхідно віднести: вчинення злочину, встановленого вироком суду, що набрав законної сили; скоєння корупційного діяння як різновиду адміністративного правопорушення; систематичне скоєння адміністративних правопорушень, що посягають на встановлений порядок управління, громадський порядок та громадську безпеку; заняття підприємницькою діяльністю; організацію страйків та участь у них; розголошення службової таємниці; появу на службі або поза службою в нетверезому стані, що ображає людську гідність; вживання алкогольних напоїв у форменому одязі у громадських місцях; прийняття наркотичних або токсичних препаратів без рецепту лікаря; систематичне порушення правил носіння форменого одягу, зовнішньої охайності; неодноразове грубе і зверхнє ставлення до громадян; прояви жорстокого або принизливого ставлення до людей; скоєння аморального проступку, не сумісного з продовженням служби в ОВС; систематичне поширення компрометуючої ОВС України інформації за допомогою засобів мас-медіа. Разом з тим, зазначений перелік не є вичерпним і в кожному окремому випадку необхідно враховувати чи є вчинок дискредитуючим у сукупності з конкретними обставинами, під час яких такий вчинок був зроблений працівником ОВС.

Як встановлено судом, дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби до позивача застосовано у зв'язку з грубим порушенням останнім службової дисципліни, основних обов'язків поліцейського, передбачених ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» в частині неухильного дотримання положень Конституції України, законів України та нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції та Присяги поліцейського, вимог п. 5 розділу І, п.п. 2,3 розділу ІV Правил етичної поведінки поліцейського, затвердженого наказом МВС України від 09.11.2016 №1179.

Колегія суддів встановила, що такому рішенню передувало повне дослідження всіх обставин справи, а саме так згідно висновку службового розслідування по факту порушення ОСОБА_1 службової дисципліни, слідує, що підставою для проведення такого стала інформація розміщена на веб-сайті соціальної мережі «Варта-1», а саме публікація критичного змісту про дорожньо-транспортну пригоду та конфліктну ситуацію, яка мала місце 19.08.2017 у м. Львові, на перехресті вулиць Городоцька та Сяйво, за участю працівників поліції підрозділів ГУНП у Львівській області.

З метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, 22.08.2017 наказом ГУНП у Львівській області № 2745, відповідно до вимог ст.14 Статуту, призначено службове розслідування.

В ході проведення службового розслідування встановлено, що 20.08.2017 о 01:03 в чергову частину Франківського ВП поступило повідомлення зі служби «102» про те, що звернувся гр. ОСОБА_5 та повідомив про ДТП, яке відбулось по вул. Городоцька, 233 у м. Львові, між автомобілями Фольксваген Гольф.

На місце вказаної події скеровано наряд УПП «Округ-504». Прибувши на місце події працівниками УПП складено рапорт у якому зазначено, що: «відібрано пояснення, складено схему ДТП, складено рапорт» (ЄО Франківського ВП від 20.08.2017 № 20561).

Того ж дня, 20.08.2017 о 03:37 в чергову частину Франківського ВП поступило повідомлення зі служби «102» про те, що звернувся гр. ОСОБА_5 та повідомив про те, що невідомі особи нанесли йому тілесні ушкодження.

На місце події скеровано наряд УПП «Округ-504». Прибувши на місце події працівниками УПП складено рапорт у якому зазначено, що: "заявник виявив бажання самостійно звернутися у Франківський ВП для написання заяви. Осіб, на яких вказав заявник, запрошено у Франківський ВП для встановлення особи" ( ЄО Франківського ВП вiд 20.08.2017 № 20563).

Судом із матеріалів службового розслідування встановлено, що старший слідчий СВ Залізничного ВП ГУНП у Львівській області старший лейтенант поліції ОСОБА_7 19.08.2017 близько 24:00 керуючи автомобілем «Фольксваген Гольф 4»,д.н.з. RPR09289 по вул. Городоцькій, 233 у м. Львові, здійснив зіткнення з автомобілем «Фольксваген Гольф 5», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП.

Після чого, з метою уникнення відповідальності за вчинене правопорушення, порушуючи вимоги п. 5 розділу ІІ Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, затвердженої наказом МВС від 06.11.2015 № 1377, ні ОСОБА_7, ні його дружина, ОСОБА_8, про дорожньо-транспортну пригоду відповідний орган поліції не повідомили, натомість, ОСОБА_8 за проханням ОСОБА_7, сівши за кермо автомобіля «Фольксваген Гольф 4», н.з. RPR09289, залишила місце ДТП, чим вчинила адміністративне правопорушення передбачене ст. 122-4 КУпАП, що у свою чергу унеможливило об'єктивне встановлення причин та обставин ДТП.

В подальшому, ОСОБА_7 в змові із слідчим СВ Залізничного ВП ГУНП у Львівській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1, який приїхав на місце ДТП, з метою скомпрометувати ОСОБА_5, працівникам патрульної поліції, які прибули для складання матеріалів ДТП надав неправдиві відомості про те, що ОСОБА_5 на пішохідному переході по вул. Городоцькій, 233, відкрито заволодів його майном, при цьому наніс їм тілесні ушкодження, однак членам СОГ Франківського ВП, які пізніше прибули на місце події, письмову заяву та пояснення з цього приводу надавати відмовились, більше того, нехтуючи вимогами п.5 розділу I та п.3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейського, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, ОСОБА_1 називати свої анкетні дані взагалі відмовлявся, а ОСОБА_7 назвався неправдивими установчими даними (ОСОБА_9, 16.01.1990 р.н.).

Крім цього, ОСОБА_7 та ОСОБА_1 в розмові із працівниками патрульної поліції, причетність ОСОБА_7 до вчинення ДТП категорично заперечували, стверджуючи, що вони були пішоходами, що перешкодило об'єктивному документуванню вчинених ОСОБА_7 адміністративних правопорушень, який, крім цього, як установлено з пояснень патрульних поліцейських лейтенантів поліції ОСОБА_4 та ОСОБА_10, а також громадянина ОСОБА_5, перебував з ознаками алкогольного сп'яніння, однак працівниками УПП у м. Львові на медичний огляд для встановлення стану сп'яніння скерований не був (за відсутності на той час підстав), хоча в подальшому при проведенні службового розслідування підтвердив факт керування транспортним засобом та вчинення дорожньо-транспортної пригоди.

Такими своїми діями, старший слідчий СВ Залізничного ВП ГУНП у Львівській області старший лейтенант поліції ОСОБА_7 та слідчий цього ж підрозділу старший лейтенант поліції ОСОБА_1 допустили грубе порушення службової дисципліни, зокрема вимог ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» щодо неухильного дотримання положень Конституції України, законів України та нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції та Присяги поліцейського, а також вимог п. 5 розділу І, п.п. 2, 3 розділу ІV Правил етичної поведінки поліцейського, затвердженого наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, щодо обов'язку поліцейського за будь-яких обставин, як у робочий, так і в неробочий час, дотримуватись основоположних принципів, які закріплені в Конституції, Законі України "Про Національну поліцію", інших законодавчих актах України, зокрема: верховенства права, дотримання прав і свобод людини, законності, відкритості та прозорості, справедливості, неупередженості та рівності, а також бути тактовним та доброзичливим, до всіх потерпілих від злочинів або інших правопорушень, проявляти повагу та охороняти їх безпеку.

Більше того, вказана подія набула значного суспільного резонансу та була висвітлена в Інтернет - мережі.

Також колегія суддів зазначає, що вказані вище порушення позивачем службової дисципліни підтвердженні показами громадянина ОСОБА_5 - особи, яка була допитана в судовому засіданні в якості свідка.

Враховуючи встановлені службовим розслідуванням обставини, суд вважає, що вони в достатній мірі підтверджують факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку.

Крім цього колегія суддів звертає увагу, що постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.02.2019 апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишено без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14.11.2018 у справі №8 13/3676/17 за позовом ОСОБА_7 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - без змін.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Так в постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.02.2019 у справі № 813/3676/17, яка набрала законної сили, встановлено обставини стосовно ОСОБА_1, а саме подій котрі стали підставою службовому розслідуванню, та надано відповідний висновок щодо таких. Такі обставини позивачем не спростовані і не дають підстав вважати відсутність факту вчинення останнім дисциплінарного проступку.

Суд також враховує, що хоча застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Апеляційний суд вважає, що недотримання поліцейським вищезазначених вимог є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення, своїми діями ОСОБА_1 вчинив проступки несумісні з подальшим проходженням служби в Національній поліції України, а скоєння позивачем дисциплінарних проступків стало можливим унаслідок відвертого ігнорування та недотримання ними вимог Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, Законів України «Про Національну поліцію», «;Про дорожній рух», а також повного ігнорування встановлених правил етичної поведінки поліцейського.

Твердження скаржника про незаконність рішень щодо його звільнення у зв'язку із недоведеністю його вини є необґрунтованими, оскільки враховуючи встановлені службовим розслідуванням обставини, з якими погоджується апеляційний суд та вони в достатній мірі підтверджують факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку, суд приходить висновку про правомірність притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, у пункті 23 рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.

Колегія суддів дійшла висновку, що при звільненні позивача зі служби в поліції відповідачем було враховано тяжкість вчиненого проступку, обставини, за яких його вчинено, шкоду, заподіяну авторитету поліції, а також встановлено несумісність подальшого проходження позивачем служби в поліції, а оскаржувані накази прийняті відповідачем у межах власних повноважень, судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2018 року у справі № 813/3279/17 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення, у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді В. З. Улицький
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 26 березня 2019 року