Справа № 826/14293/17
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2019-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Кузьменка В. В.,

суддів Василенка Я. М., Шурка О. І.,

за участю секретаря Видмеденко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Київської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, за участю третіх осіб Комплекс відпочинку «Пуща Водиця», Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.01.2019 -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправним та скасувати рішення Київської міської ради від 21.09.2017 №42/3049.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.01.2019 закрито провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права, та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В судове засідання з'явився представник позивача, підтримав апеляційну скаргу та просив скасувати оскаржувану ухвалу суду.

Представник Київської міської ради просив залишити без змін ухвалу суду.

Представники третіх осіб, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися.

Враховуючи, що безпосередня участь сторін у судовому засіданні, в даному випадку, не є обов'язковою, оскільки матеріали справи містять достатньо письмових доказів для з'ясування фактичних обставин, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників третіх осіб.

Відповідно до положень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відкладення розгляду справи спричинить невиправдане порушення процесуального строку її розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

З матеріалів справи убачається, що виконавчим органом Київради (Київською міською державною адміністрацією) прийнято розпорядження від 12.09.2008 №1241 «Про надання Комплексу відпочинку «Пуща Водиця» дозволу на проектування та реконструкцію з добудовою будинку АДРЕСА_1

Згідно з пунктом 1 вказаного розпорядження відповідно до статті 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» Комплексу відпочинку «Пуща-Водиця», ураховуючи його звернення від 04.08.2008 №267/6, дозволено здійснити проектування та реконструкцію з добудовою будинку АДРЕСА_1, за умови виконання пункту 2 цього розпорядження. Проектування та реконструкцію дозволено здійснити на земельній ділянці, право користування якою оформлено згідно з пунктом 16 рішення Київради від 27.04.2000 №110/831 «Про оформлення права користування земельними ділянками» та посвідчене державним актом на право постійного користування земельною ділянкою НОМЕР_1.

Відповідно до пункту 2 згаданого розпорядження Комплекс відпочинку «Пуща-Водиця» також повинен:

- одержати вихідні дані на проектування об'єкта;

- розробити, погодити та затвердити в установленому порядку проектно-кошторисну документацію;

- до початку реконструкції з добудовою вирішити питання щодо пайової участі відповідно до рішення Київської міської ради від 27.02.2003 №271/431 «Про пайову участь (внески) інвесторів (забудовників) у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Києва»;

- одержати дозвіл на виконання будівельних робіт в інспекції державного архітектурно-будівельного контролю;

- одержати в Головному управлінні контролю за благоустроєм міста Києва ордер на виконання робіт.

Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 22.08.2017 НВ-17 за Комплексом відпочинку «Пуща Водиця» Державного управління справами на підставі рішення Київради від 27.04.2000 №110/831 оформлено право постійного користування земельною ділянкою кадастровий номер НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_1 (державний акт на право постійного користування земельною ділянкою від 30.07.2009 №382631), площею 99,3502 га; цільове призначення: для будівництва та обслуговування об'єктів рекреаційного призначення; категорія земель: не визначена; вид використання: експлуатація та обслуговування будівель і споруд комплексу відпочинку «Пуща-Водиця».

З метою здійснення реконструкції будинку АДРЕСА_1 між Комплексом відпочинку «Пуща-Водиця» (замовник) та ОСОБА_4 (інвестор) укладено договір від 25.07.2008 №8, яким визначено, що:

- «об'єкт реконструкції» - будинок АДРЕСА_3 Комплексу відпочинку «Пуща-Водиця», що має бути реконструйований та на реконструкцію якого розробляється окремий проект реконструкції зі зведеним розрахунком вартості будівництва;

- «реконструкція об'єкту» - комплекс будівельно-монтажних робіт по безпосередній реконструкції об'єкту, його обладнання (оздоблення) відповідно до проектної документації, підключення об'єкту до всіх необхідних інженерних мереж і комунікацій, введення об'єкту в експлуатацію.

28.10.2009 Комплексом відпочинку «Пуща-Водиця» отримано дозвіл на виконання будівельних робіт №1703-0б/Т.

02.11.2009 між Комплексом відпочинку «Пуща-Водиця» (замовник) та ОСОБА_4 (інвестор) укладено доповнення від 02.11.2009 до інвестиційного договору від 25.07.2008 №8, яким визначено, що під «реконструкцією об'єкту» необхідно розуміти комплекс будівельно-монтажних робіт, у тому числі:

1) капітальний ремонт належного Комплексу відпочинку «Пуща-Водиця» будинку АДРЕСА_3, розташованого за адресою: АДРЕСА_1

2) будівництво індивідуального житлового будинку АДРЕСА_1

На підставі розробленого та затвердженого проекту реконструкції, отриманих дозволів на виконання будівельних робіт та іншої містобудівної документації Комплексом відпочинку «Пуща-Водиця» проведено згадану вище реконструкцію з добудовою будинку АДРЕСА_2, а саме шляхом капітального ремонту будинку АДРЕСА_3 та будівництвом індивідуального житлового будинку АДРЕСА_1.

У подальшому право власності на згаданий житловий будинок АДРЕСА_1 оформлено за ОСОБА_4, третім власником цього будинку стала ОСОБА_3

21.09.2017 Київрадою прийнято рішення №42/3049, яким скасовано розпорядження виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) від 12.09.2008 №1241 «Про надання Комплексу відпочинку «Пуща-Водиця» дозволу на проектування та реконструкцію з добудовою будинку АДРЕСА_1

Прийняття рішення вмотивоване тим, що вищевказана земельна ділянка, надана в постійне користування Комплексу відпочинку «Пуща-Водиця», належить до земель рекреаційного призначення, зміна її цільового призначення в установленому порядку, в тому числі для індивідуального житлового будівництва станом на час прийняття виконавчим органом Київради (Київською міською державною адміністрацією) розпорядження від 12.09.2009 №1241 «Про надання Комплексу відпочинку «Пуща-Водиця» дозволу на проектування та реконструкцію з добудовою будинку АДРЕСА_1» не проводилась, рішення про передачу земельної ділянки для будівництва, експлуатації та обслуговування індивідуального житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_4 та іншим фізичним особам не приймалося.

Прийняття Київрадою рішення №42/3049 стало причиною звернення позивача до суду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.01.2019 закрито провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України.

Приймаючи спірну ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що даний позов не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки позивач не належить до суб'єктів, права та інтереси яких визначаються оскаржуваним рішенням, оскільки дозвіл на проектування та реконструкцію з добудовою будинку АДРЕСА_1 надавався не позивачу чи попереднім власникам житлового будинку, а безпосередньо Комплексу відпочинку «Пуща-Водиця». Позовна заява не містить доводів позивача стосовно того, що оспорюване рішення Київради як акт індивідуальної дії адресоване їй, тобто що вона є учасником правовідносин, врегульованих цим рішенням.

Апелянт в скарзі посилається на те, що оскаржуване рішення безпосередньо стосується його прав та інтересів як власника майна, про яке йдеться в акті індивідуальної дії, і яке було створене саме в результаті реалізації акту індивідуальної дії, який після створення майна повністю вичерпав себе.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Завданням адміністративного судочинства згідно ч.1 статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Статтею 5 КАС України встановлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ч.2 статті 264 КАС України право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб'єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.

Право на захист - це самостійне суб'єктивне право, яке з'являється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оспорення останнього.

Даний спір виник у зв'язку зі здійсненням відповідачем, як суб'єктом владних повноважень своїх управлінських функцій, є публічно-правовим та підлягає розгляду за правилами КАС України.

Індивідуальний акт - це акт (рішення) суб'єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Враховуючи положення вищевказаних норм до адміністративного суду вправі звернутись кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється, водночас відповідно до зазначених норм право особи на звернення до адміністративного обумовлено суб'єктивним уявленням особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту, однак обов'язковою умовою здійснення такого захисту судом є наявність факту відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

При цьому, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб'єктивних прав та обов'язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/ або виникнення додаткового обов'язку.

Відтак, право на оскарження рішення суб'єкта владних повноважень, яке є актом індивідуальної дії, надано особі, щодо якої воно прийняте або яке безпосередньо стосується прав, свобод та інтересів даної особи.

У разі встановлення обставин, що свідчать про очевидну відсутність законного інтересу (матеріально-правової заінтересованості), адміністративний суд не має юрисдикції для розгляду справи і відмовляє у відкритті адміністративного провадження. Якщо ж очевидних ознак відсутності матеріально-правової зацікавленості на стадії відкриття провадження не встановлено, суд, за наявності інших законних передумов, відкриває провадження. Якщо очевидні ознаки відсутності матеріально-правової зацікавленості виявлені після відкриття провадження, суд має право закрити провадження.

Оскільки йдеться про обмеження доступу до судочинства, очевидність відсутності у позивача законного інтересу повинна бути поза межами обґрунтованого сумніву. Якщо такий сумнів є, він повинен тлумачитися на користь позивача, а отже у цьому випадку суд повинен розглянути справу по суті.

Законний інтерес може бути захищено судом, якщо позивач вважає, що його законний інтерес, за захистом якого він звернувся до суду:

а) порушено (щодо протиправних діянь, які мали місце і припинилися) або

б) порушується (щодо протиправних діянь, які тривають); або

в) створюються перешкоди для його реалізації (щодо протиправних діянь, які тривають і є перешкодами для реалізації права в теперішньому або в майбутньому часі) або

г) мають місце інші ущемлення законних інтересів.

Як встановлено колегією суддів, 21.09.2017 Київрадою прийнято рішення №42/3049, яким скасовано розпорядження виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) від 12.09.2008 №1241 «Про надання Комплексу відпочинку «Пуща-Водиця» дозволу на проектування та реконструкцію з добудовою будинку АДРЕСА_1

Враховуючи те, що позивач є власником майна, про яке йдеться в акті індивідуальної дії, і яке було створене в результаті реалізації акту індивідуальної дії, позивач має право на його оскарження, так як він безпосередньо стосується його прав та інтересів.

Вказане майно належить позивачу, відтак, безпосередньо йому належить законний інтерес, на захист якого подано позов, на його думку, має місце безпосередній негативний вплив або обґрунтована ймовірність негативного впливу на позивача у майбутньому, як власника майна. Зокрема, існує причинно-наслідковий взаємозв'язок між законним інтересом та оскаржуваним актом.

Як вказує апелянт, суб'єкт, якому адресовано оскаржуване рішення органу місцевої влади (Комплекс відпочинку «Пуща-Водиця») та самостійно оскаржив його, не враховує того, що КВ «Пуща-Водиця» захищає виключно свої законні інтереси і не є представником інтересів позивача.

Тому названа обставина не може бути підставою для прийняття рішення про закриття провадження за позовом ОСОБА_3

З огляду на сукупність встановлених під час судового розгляду справи по суті обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції було неповно встановлено обставини та порушено норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Частинами першою, другою статті 8 Кодексу передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

У практиці Європейського Суду з прав людини, зокрема, в справі «Делькур проти Бельгії» висловлена позиція, що в демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення.

Колегія суддів також враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні від 04.12.1995 р. по справі «Беллет проти Франції», в якому Суд зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Таким чином, хоча право доступу до суду і не є абсолютним, це право не повинно обмежуватись таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець.

Суд також застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.01.2019 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Київської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, за участю третіх осіб Комплекс відпочинку «Пуща Водиця», Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) - задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.01.2019 скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В. В. Кузьменко

Судді: Я. М. Василенко

О. І. Шурко

Повний текст постанови виготовлено 26.03.2019