Справа № 812/1540/18
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2019-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2019 року справа №812/1540/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів: судді-доповідача ОСОБА_1, суддів Компанієць І.Д., Ястребової Л.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на окрему ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 14 січня 2019 р. у справі № 812/1540/18 (головуючий І інстанції К.О. Пляшкова) за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Луганського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області , в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог просив: зобов'язати відповідача здійснити позивачу невідкладний перерахунок пенсії з 01.01.2016 з урахуванням до неї нового посадового окладу в розмірі 2500,00 грн, окладу за спеціальним званням в розмірі 2000,00 грн., надбавки за вислугу років - 35%, надбавки за особливо важливі завдання - в розмірі 42%, надбавки за інформаційно-аналітичну роботу в розмірі 8%, премії в розмірі 14%, а також встановити позивачу з цієї дати новий розмір пенсії; зобов'язати відповідача нарахувати і виплатити позивачу заборгованість по пенсії, що виникла не з його вини, як за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 так і з 01.01.2018 з урахуванням висновків Верховного Суду по справі № Пз/9901/8/18, викладених в абзаці 2 пункту 41, та з урахуванням вимог, викладених в частині четвертій статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими закон, який встановлює нові обов'язки, скасовує чи звужує права, чи обмежує їх - не має зворотної дії в часі; встановити судовий контроль за виконанням рішення суду (а.с.62-63).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 26 липня 2018 року в задоволенні позову відмовлено у повному обсязі.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково та скасовано рішення Луганського окружного адміністративного суду від 26 липня 2018 року. Судом прийнято нову постанову, якою позов задоволено частково, а саме: зобовязано ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Луганській області провести виплату ОСОБА_2 перерахованої пенсії відповідно до статті 63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб на підставі довідки ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Луганській області від 21.03.2018 року №3545-ЛК за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

03.01.2019 до Луганського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_2 про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області в порядку, визначеному статтею 383 Кодексу адміністративного судочинства України по справі № 812/1540/18 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії.

В заяві позивач просив: визнати протиправними дії ГУПФУ в Луганській області щодо невиконання останнім постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 23.10.2018 у справі № 812/1540/18; постановити окрему ухвалу, якою зобов'язати ГУПФУ в Луганській області на виконання постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 23.10.2018 № 812/1540/18 провести виплату ОСОБА_2 перерахованої пенсії відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на підставі довідки ліквідаційної комісії ГУМВС України в Луганській області від 21.03.2018 № 3545-ЛК за період з 01.01.2016 по 31.12.2017, про що надати письмову відповідь ОСОБА_2 та до суду.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 04 січня 2019 року прийнято до розгляду заяву, зобов'язано ГУПФУ в Луганській області надати до суду письмові відомості щодо виконання постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 23.10.2018 у справі № 812/1540/18 разом з відповідними доказами (а.с.185).

Окремою ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 14 січня 2019 року задоволено частково заяву, а саме суд: визнав протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо невиконання постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2018 року у справі № 812/1540/18 про зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області провести виплату ОСОБА_2 перерахованої пенсії відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на підставі довідки ліквідаційної комісії ГУМВС України в Луганській області від 21.03.2018 № 3545-ЛК за період з 01.01.2016 по 31.12.2017; зобов'язав ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Луганській області вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону, а саме невиконанню постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2018 року у справі № 812/1540/18 про зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області провести виплату ОСОБА_2 перерахованої пенсії відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на підставі довідки ліквідаційної комісії ГУМВС України в Луганській області від 21.03.2018 № 3545-ЛК за період з 01.01.2016 по 31.12.2017; зобов'язав ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Луганській області протягом тридцяти календарних днів з дня отримання окремої ухвали надати відповідь до Луганського окружного адміністративного суду.

Відповідач, з окремою ухвалою суду першої інстанції не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції, прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволені заяви. В обґрунтування скарги зазначено, що Управління не є розпорядниками коштів. На даний час Управлінню не перераховані кошти з бюджету для фінансування виплат, що здійснюються за рахунок коштів Державного Бюджету України. Суми по проведеному перерахунку за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 виплачуються після виділення коштів на їх фінансування з державного бюджету. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» сума перерахованих пенсій для виплати за період з 1 січня 2016 р. по 31 грудня 2017 р. обчислюється органами Пенсійного фонду України станом на 1 січня 2018 р. та виплачується після виділення коштів на їх фінансування з державного бюджету в порядку визначеному цією постановою. В січні 2019 року позивачу по додатковій відомості було виплачено окремою сумою у розмірі 50 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 - 995,04 грн. Такий розмір доплати позивач буде отримувати до 31.12.2019. Крім того апелянт зазначає, що в резолютивній частині рішення суду не зазначено порядку і способу виконання цього рішення, не йдеться про одноразову виплату (стягнення) заборгованості, та з урахуванням чинної постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103, ГУПФУ в Луганській області діє у відповідності з вимогами чинного на теперішній час законодавства (а.с.220-221).

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2018 року зобовязано ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Луганській області провести виплату ОСОБА_2 перерахованої пенсії відповідно до статті 63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб на підставі довідки ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Луганській області від 21.03.2018 року №3545-ЛК за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року (а.с.167-171).

14.11.2018 на виконання постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2018 року видано виконавчий лист (а.с.179).

03.01.2019 позивач звернувся до Луганського окружного адміністративного суду з заявою про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області в порядку, визначеному статтею 383 Кодексу адміністративного судочинства України по справі № 812/1540/18.

Заява позивача про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області в порядку, визначеному статтею 383 Кодексу адміністративного судочинства України по справі № 812/1540/18 обґрунтована тим, що відповідач безпідставно, всупереч вимог Конституції України, Закону України «Про судоустрій і статус суддів» не виконує судове рішення від 23.10.2018 у справі № 812/1540/18, яке набрало законної сили та є обов'язковим для виконання.

Ухвалою суду від 04.01.2019 прийнято до розгляду заяву, зобов'язано ГУПФУ в Луганській області надати до суду письмові відомості щодо виконання постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 23.10.2018 у справі № 812/1540/18 разом з відповідними доказами.

Відповідач повідомив суд першої інстанції, що ОСОБА_2 управління не наділене правом самостійно без правового врегулювання та фінансової можливості, тобто збільшення видатків з Державного бюджету України, здійснювати виплату коштів. Доплата по проведеному перерахунку за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 у сумі буде виплачена у терміни відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб». В резолютивній частині рішення суду не зазначено порядку і способу виконання цього рішення, не йдеться про одноразову виплату (стягнення) заборгованості, та з урахуванням чинної постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103, тобто чинного підзаконного нормативно-правового акта, не застосовувати який орган УПФУ не вправі, та який визначає порядок виплати перерахованої пенсії, в межах спірних правовідносин, ГУПФУ в Луганській області діє у відповідності з вимогами чинного на теперішній час законодавства.

Як вбачається із змісту оскаржуваної окремою ухвали, судом встановлено невиконання ГУПФУ в Луганській області дій щодо виконання судового рішення, відповідно, суд дійшов висновку, що ГУПФУ в Луганській області допущена протиправна бездіяльність. З огляду на правові висновки, викладені у судовому рішенні від 23.10.2018 № 812/1540/18, яке виконується в примусовому порядку, посилання ГУПФУ в Луганській області на норми постанови Кабінету Міністрів України № 103 є безпідставними та не можуть бути розцінені як наявність поважних причин не виконання судового рішення. Відсутність коштів на виплату перерахованих сум пенсій не звільняє ГУПФУ в Луганській області від обов'язку вживати всіх можливих та залежних від нього заходів щодо виконання рішення суду. Враховуючи, що до теперішнього часу постанова Першого апеляційного адміністративного суду від 23.10.2018 у справі № 812/1540/18 не виконана, суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви позивача, та наявність з боку ГУПФУ в Луганській області протиправної бездіяльності щодо невиконання рішення суду та необхідності направлення на його адресу окремої ухвали.

Згідно із статтею 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Частинами 1, 2, 4 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII визначено, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обовязковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Вказаною нормою законодавець встановив обовязок учасників справи щодо обовязкового виконання рішень суду та їх відповідальність за невиконання таких рішень. Зазначена норма не передбачає будь-яких припущень або виключень щодо виконання частини судового рішення, не визначає яку частину рішення сторона повинна виконати обовязково, а яку може не виконувати за наявності будь-яких причин.

Суд зазначає, що порядок відстрочення і розстрочення виконання судового рішення, прийнятого в порядку адміністративного судочинства, визначений статтею 378 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути встановлений лише судом.

Європейський Суд з прав людини звертає увагу на те, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні (рішення у справі «Скордіно проти Італії». Таким чином, виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом (рішення у справі «Сіка проти Словаччини»).

Аналіз зазначених вище рішень Європейського Суду з прав людини свідчить про те, що з метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві існує інститут судового контролю за виконанням судового рішення. Судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-позивача.

Згідно з частиною 1 статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Відповідно до частини 6 статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1-7 статті 259 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб'єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов'язків, неналежного виконання професійних обов'язків (в тому числі якщо підписана адвокатом чи прокурором позовна заява містить суттєві недоліки) або іншого порушення законодавства адвокатом або прокурором. Окрема ухвала щодо прокурора або адвоката надсилається органу, до повноважень якого належить притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора або адвоката відповідно.

В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення.

З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.

Окрему ухвалу може бути винесено судом першої інстанції, судами апеляційної чи касаційної інстанцій.

Окрема ухвала може бути оскаржена особами, яких вона стосується. Окрема ухвала Верховного Суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Таким чином, окрема ухвала є способом реагування суду на випадки виявлення порушення законності та правопорядку, які не можуть бути усунені ним самостійно при вирішенні адміністративного спору з використанням представлених адміністративним процесуальним законом засобів.

Випадки постановлення окремої ухвали з метою її направлення суб'єкту владних повноважень не можуть відтворювати підстави прийняття судового рішення про задоволення позову. Окрема ухвала виноситься судом у зв'язку з виявленням під час судового розгляду порушення законності, які не охоплюються предметом спору та не можуть бути усунені шляхом розв'язання спору по суті. При цьому такі порушення мають негативно впливати на стан суб'єктивних прав та обов'язків особи у публічно-правових відносинах.

Таким чином, підставою для прийняття окремої ухвали є саме достовірно встановлене судом в ході судового засідання порушення законності та правопорядку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду» (далі - Порядок № 649) затверджено Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду. Пунктом 2 якої установлено, що для виконання судових рішень, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов'язання з нарахування (перерахунку) пенсійних виплат, що фінансуються з державного бюджету, виплата коштів, нарахованих за період до набрання судовим рішенням законної сили, здійснюється відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, затвердженого цією постановою.

Пунктом 1 Порядку № 649 передбачено, що цей Порядок визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 649 боржник веде облік рішень у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою (далі - реєстр), відповідно до порядку, встановленого Пенсійним фондом України.

Черговість виконання рішень визначається датою їх надходження до боржника (пункт 4 Порядку № 649).

Для підтвердження суми, що підлягає виплаті, боржник подає до Пенсійного фонду України: документ, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника; копію судового рішення (судових рішень) або виконавчого листа; розрахунок суми, що підлягає виплаті, засвідчений керівником боржника або уповноваженою ним особою (пункт 5 Порядку № 649).

Згідно з пунктом 6 Порядку № 649 перевірку обґрунтованості розрахованої боржником суми, що підлягає виплаті, проводить в Пенсійному фонді України комісія з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду (далі - комісія).

Відповідно до пункту 10 Порядку № 649 виділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету шляхом перерахування коштів боржнику.

Отже, відповідач, визначений судом боржником у виконанні судового рішення, з метою виконання судового рішення зобов'язаний вжити заходів, визначених Порядком № 649.

Матеріали справи свідчать, що відповідач не надав жодних доказів вжиття ним будь-яких заходів щодо виконання постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 23.10.2018.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем допущена протиправна бездіяльність щодо невиконання дій з виконання судового рішення.

Суд не приймає посилання апелянта на відсутність коштів на виплату перерахованих сум пенсій, оскільки зазначене не звільняє ГУПФУ в Луганській області від обов'язку вживати всіх можливих та залежних від нього заходів щодо виконання рішення суду, зокрема, визначених Порядком № 649, які відповідачем не вжиті.

Суд не приймає посилання апелянта на постанову Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», оскільки зазначені обставини щодо виплати позивачу заборгованості в порядку визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 були предметом судового розгляду та їм було надано оцінку в постанові Першого апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2018 року. У мотивувальній частині судом було зазначено, що норми Закону № 2262 (а саме: ч. 3 ст. 52, ч. 2 ст. 55, ч. 4 ст. 63) мають вищу юридичну силу, ніж норми постанови Кабінету Міністрів України (а саме - постанови від 21 лютого 2018 р. № 103), які розвивають чи деталізують окремі положення зазначеного Закону, та не повинні суперечити положенням Закону. Таким чином, положення постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 відносно умов, порядку та розмірів саме виплати сум перерахованих пенсій до спірних правовідносин не повинні застосовуватися, оскільки відповідно до змісту ч. 4 ст. 63 Закону № 2262 зовсім не визначені такі повноваження Кабінету Міністрів України. У ході розгляду справи встановлено, що виплата пенсії позивачу у зв'язку з набуттям чинності постановою № 988 та Законом України від 23 грудня 2015 року № 900-VIII Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей, яким внесено доповнення до статті 63 Закону № 2262-ХІІ, не проведена з 1 січня 2016 року по 31.12.2017 року саме з вини державних органів, на яких покладено обов'язок щодо такої виплати пенсії. Тому право позивача щодо отримання нарахованих сум пенсії з 1 січня 2016 року є абсолютним та не може бути обмежено будь-яким строком в силу вимог частини третьої статті 51 Закону України № 2262-ХІІ, а бездіяльність відповідача носить триваючий характер. Зазначена постанова суду апеляційної інстанції набрала законної сили та не скасована, тому рішення суду у відповідності до статті 370 КАС України підлягає виконанню.

Отже, з огляду на правові висновки, викладені у судовому рішенні від 23.10.2018 № 812/1540/18, яке виконується в примусовому порядку, посилання ГУПФУ в Луганській області на норми постанови Кабінету Міністрів України № 103 є безпідставними.

Стосовно посилання апелянта на те, що в резолютивній частині рішення суду не зазначено порядку і способу виконання цього рішення, не йдеться про одноразову виплату (стягнення) заборгованості, та з урахуванням чинної постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103, ГУПФУ в Луганській області діє у відповідності з вимогами чинного на теперішній час законодавства, суд зазначає, що статтею 370 Кодексу адміністративного судочинства України законодавець встановив обовязок учасників справи щодо обовязкового виконання рішень суду та їх відповідальність за невиконання таких рішень. Зазначена норма не передбачає будь-яких припущень або тлумачень щодо виконання частини судового рішення, не визначає яку частину рішення сторона повинна виконати обовязково, а яку може не виконувати за наявності будь-яких причин. Суд зазначає, що порядок відстрочення і розстрочення виконання судового рішення, прийнятого в порядку адміністративного судочинства, визначений статтею 378 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути встановлений лише судом.

Рішенням суду та виконавчим листом було зобовязано відповідача провести виплату позивачу перерахованої пенсії, будь-яких рішень щодо відстрочення або розстрочення виконання судового рішення судом не приймалось. Отже, відповідач зобовязаний невідкладно виконати рішення суду, яке набрало законної сили, що останнім не було здійснено.

Враховуючи що відповідачем не доведено виконання постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2018 року в повному обсязі, суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо визнання в цій частині бездіяльності відповідача протиправною.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 316 КАС України, обумовлює для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 382 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на окрему ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 14 січня 2019 р. у справі № 812/1540/18 - залишити без задоволення.

Окрему ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 14 січня 2019 р. у справі № 812/1540/18 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дати складення повного судового рішення.

Повний текст складений та підписаний 26 березня 2019 року.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді: І.Д. Компанієць

ОСОБА_3