Справа № 636/4646/16-а
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2019-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

28 березня 2019 року

м. Київ

справа №636/4646/16-а

адміністративне провадження №К/9901/42968/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Мороз Л.Л.,

суддів: Гімона М.М., Бучик А.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у касаційній інстанції адміністративну справу № 636/4646/16-а

за позовом ОСОБА_2 до Чугуївського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - Чугуївське ОУ ПФУ) про зобов'язання вчинити певні дії, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Чугуївського ОУ ПФУ

на постанову Чугуївського міського суду Харківської області від 26 січня 2017 року, ухвалену у складі головуючого судді Дьоміної О.П. та

ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суд від 21 березня 2017 року, постановлену у складі головуючого судді Бондара В.О., суддів Калитки О.М., Калиновського В.А., -

ВСТАНОВИВ:

21 грудня 2016 року ОСОБА_2 через свого представника адвоката - Статівка О.Є. звернулась до суду з позовом, в якому просила:

- зобов'язати відповідача здійснити ОСОБА_2 перерахунок пенсії з 01 вересня 2015 року, шляхом збільшення розміру пенсійних виплат до встановленого Законами України від 28 грудня 2014 року № 80-VIII «Про державний бюджет України на 2015 рік» (далі - Закон № 80-VIII) та від 25 грудня 2015 року 928-VIII «Про державний бюджет України на 2016 рік» (далі - Закон № 928-VIII) розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а саме: з 01 вересня 2015 року - 1 074 гривні, з 01 січня 2016 року - 1 074 гривні, з 01 травня 2016 року - 1 130 гривень, з 01 грудня 2016 року - 1 247 гривень, та провести відповідні виплати з урахуванням раніше виплачених сум.

Позов обґрунтовано тим, що Чугуївське ОУ ПФУ помилково та протизаконно обчислило та перерахувало пенсію ОСОБА_2 у розмірі 949 грн без врахування підвищення прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб у 2015 та 2016 роках.

Чугуївський міський суд Харківської області постановою від 26 січня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2017 року, задовольнив позовні вимоги.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, керувався тим, що факт того, що розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, не є стабільним і встановлюється щорічно бюджетним законодавством, а виплата пенсії не підлягає обмеженню строком, тому дії відповідача по виплаті пенсії позивачу в розмірі, який є значно нижчим ніж встановлено законом, є неправомірними.

07 квітня 2017 року Чугуївське ОУ ПФУ звернулось до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Чугуївського міського суду Харківської області від 26 січня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2017 року, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Касаційна скарга мотивована, зокрема, тим, що пенсійним органом правомірно призначена та виплачується пенсія в порядку та у розмірах, що передбачений Законом України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №) з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 26 березня 2008 року №265 «Деякі питання пенсійного забезпечення громадян» (далі - постанова № 265) пропорційно набутого страхового стажу, з підвищенням розміру пенсії за більш пізній вихід на пенсії за більш пізній вихід на пенсію та з урахуванням доплати до прожиткового мінімуму, державної адресної допомоги. Суди попередніх інстанцій не звернули у ваги на те, що позивач на день призначення пенсії набув лише 22 роки 11 місяців 16 днів страхового стажу, при цьому, норма Закону № 1058-IV чітко встановлює, що пенсія в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність призначається жінкам лише за наявності 30 років страхового стажу.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 11 квітня 2017 року відкрив касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою та витребував матеріали справи.

16 травня 2017 року до суду касаційної інстанції від позивача надійшли заперечення на вказану касаційну скаргу, в яких представник ОСОБА_2 просить залишити останню без задоволення, а оскаржувані пенсійним органом судові рішення - без змін.

15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України) викладено в новій редакції.

Пунктом 4 частини першої розділу VII Перехідних положень КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (частини третя статті 3 КАС України).

Верховний Суд, переглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами судові рішення дійшов висновку про задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

У справі, яка розглядається, суди встановили, що ОСОБА_2 з 09 серпня 2012 року перебуває на обліку в Чугуївському ОУ ПФУ та отримує пенсію за віком в розмірі 949 грн. (а.с.21).

15 листопада 2016 року позивач зверталася до відповідача з заявою про перерахунок пенсії та підвищення їй пенсійної виплати з 949 грн. до розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, тобто з 949 грн. до 1 130 грн.

На дане звернення Чугуївським ОУ ПФУ надано відповідь від 21 листопада 2016 року за вих. №174-П/1, в якій посилаючись на діюче законодавство України та надаючи детальний розрахунок пенсії позивача, зазначено, що її пенсію обчислено та перераховано згідно із нормами діючого пенсійного законодавства, а оскільки доплата до прожиткового мінімуму здійснюється лише особам, які мають інвалідність І та ІІ груп, розмір пенсії з 01 вересня 2015 року у позивача не зміниться та складатиме 949 грн. (а.с.16-19).

Суди встановили, що позивачу пенсія за віком була призначена за умовами статті 26 Закону № 1058-IV у віці 56 років з підвищенням розміру пенсії на 5 % за 12 місяців більш пізнього виходу на пенсію.

Пенсія ОСОБА_2 обчислена із заробітної плати 1 782 грн 45 коп. (2 368,70 грн. * коефіцієнт 0,75250) за період з 01 січня 1988 року по 31 грудня 1992 року при загальному стажі роботи 22 роки 11 місяців 16 днів. Коефіцієнт стажу дорівнює 0,22917 (275 міс. * 1% / 100% * 12), коефіцієнт стажу з урахуванням кратності 1,35 - 0,30938 (275 міс.* 1,35% /100%* 12).

З 09 вересня 2013 розмір пенсії ОСОБА_2 склав 894,00 грн., а саме: 551,45 грн. - розмір пенсії за віком (1 782,45 грн. * 0,30938); 131,47 грн. - доплата до прожиткового мінімуму 894 грн. пропорційно набутого стажу згідно ч. 2 ст. 28 Закону №1058- IV; 27,57 грн. - підвищення згідно ч. 3 ст.29 (551,45 грн. * 5%); 710,49 грн. - загальний розмір пенсії за віком; 183,51 грн. - державна адресна допомога.

Відповідно до Закону України "Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» з 1 грудня 2013 року прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, збільшено з 894 грн. до 949 грн.

З 01 грудня 2013 розмір пенсії ОСОБА_2 склав 949,00 грн., а саме: 551,45 грн. - розмір пенсії за віком (1782,4.5 грн. * 0.30938); 73,48 грн. - доплата до прожиткового мінімуму 949 грн. пропорційно набутого стажу згідно ч.2 ст. 28 Закону №1058-IV; 27,57 грн. - підвищення згідно ч. 3 ст.29 (551,45 грн. * 5%); 752,50 грн. - загальний розмір пенсії за віком; 196,50 грн. - державна адресна допомога.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» з 1 вересня 2015 року прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, збільшено з 949 грн. до 1 074 грн.

З 01 вересня 2015 розмір пенсії ОСОБА_2 склав 949 грн., а саме: 551,45 грн. - розмір пенсії за віком (1 782,4.5 грн. * 0,30938); 268 грн коп. - доплата до прожиткового мінімуму 1 074 грн. пропорційно набутого стажу згідно частиною другою статті 28 Закону №1058- IV; 27 грн 57 коп. - підвищення згідно частиною третьою статті 29 (551,45 грн. * 5%); 847,99 грн. - загальний розмір пенсії за віком; 101,01 грн. - державна адресна допомога.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» з 01 травня 2016 року прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, збільшено з 1 074 грн. до 1 130 грн. З 01.05.2016 розмір пенсії ОСОБА_2 складає 949,00 грн., а саме: 551,45 грн. - розмір пенсії за віком (1 782,45 грн. * 0,30938); 311 грн 74 коп. - доплата до прожиткового мінімуму 1130 грн. пропорційно набутого стажу згідно частиною другою статті 28 Закону №1058- IV; 27 грн 57 коп. - підвищення згідно частиною другою статті 29 (551.45 грн. * 5%); 890 грн 76 коп. - загальний розмір пенсії за віком; 58 грн 24 коп. - державна адресна допомога.

Дослідивши спірні правовідносини, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Поряд з цим, у статті 92 Конституції України зазначено, що виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення (пункт 6 ).

Правовідносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування врегульовані нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV), частиною першої статті 26 якого встановлено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Приписами статті 42 Закону № 1058-IV)передбачено, що тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону. З 1 січня 2016 року у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону. Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону № 1058-IV мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

За наявності страхового стажу меншої тривалості, ніж передбачено частиною першою цієї статті, пенсія за віком встановлюється в розмірі, пропорційному наявному страховому стажу, виходячи з мінімального розміру пенсії за віком.

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік»; розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня становить 1074 грн., з 1 травня -1130грн., з 1 грудня - 1208грн.

Пунктом 2 Постанови № 265, з урахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2014 року №112, установлено, що у разі, коли щомісячний розмір пенсійних виплат, державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам, крім осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат, встановлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною), не досягає 949 гривень, таким особам надається щомісячна державна адресна допомога у сумі, що не вистачає до зазначеного розміру.

З огляду на вищенаведені норми Закону №1058-IV та постанови №265, у разі відсутності необхідного стажу для призначення пенсії у розмірі прожиткового мінімуму (у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років), за рахунок коштів Пенсійного фонду виплачується пенсія, розрахована пропорційно наявному страховому стажу, а щомісячна державна адресна допомога в розмірі, що не вистачає до 949 грн., виплачується за рахунок коштів державного бюджету.

Організовуючи в Україні систему соціального захисту, в тому числі, пенсійного забезпечення, держава, діючи в межах допустимого розсуду, заклала основу самоврядності її функціонування (абзац 2 частини першої статті 58 Закону № 1058-IV), що базується на принципах, закріплених у статті 7 Закону №1058- IV, серед яких заінтересованість кожної працездатної особи у власному матеріальному забезпеченні після виходу на пенсію, рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов'язків щодо сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, диференціації розмірів пенсій залежно від тривалості страхового стажу та розміру заробітної плати (доходу), солідарності та субсидування в солідарній системі.

Таким чином, сьогоднішній стан системи пенсійного забезпечення, яке здійснюється в межах солідарно-накопичувальної системи загальнообов'язкового державного соціального страхування (першого-другого рівнів), не передбачає прямого взаємозв'язку між розміром сплачених сум єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, що розраховується і сплачується виходячи з нормативного закріплення бази у статті 7 Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», та розміром пенсійних виплат.

Водночас, зважаючи на соціальну солідарність та справедливість у системі соціального захисту, до складу якої входить система пенсійного забезпечення, держава нормативно встановлює передумови щодо визначення пропорційної взаємозалежності між участю особи в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та рівнем її подальшого пенсійного забезпечення за рахунок вказаної системи фінансування пенсій та інших соціальних виплат.

Частина третя статті 46 Конституції України дослівно визначає гарантію, за якою «пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом». Вказане положення повторюється у частині другій статті 7 Закону №1058-IV.

Їхнє застосування у комплексному підході до аналізу системи соціального забезпечення в Україні визначає необхідність сукупного забезпечення державою рівня життя, не нижчого від прожиткового мінімуму, як через систему пенсійних так і інших соціальних виплат («пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування»), а отже, як за рахунок солідарно-накопичувальної системи, так і коштів Державного бюджету України, в рамках виконання конституційних зобов'язань перед особою.

Таким чином, законодавством розмежовано поняття «пенсійні виплати» від інших соціальних виплат (допомоги, доплати, надбавки та підвищення до зазначених виплат), виходячи з того, за рахунок яких коштів вони виплачуються (або з коштів Пенсійного фонду з Накопичувального пенсійного фонду, який формується за рахунок пенсійних внесків, сплачених учасниками накопичувальної системи пенсійного страхування, або за рахунок Державного бюджету України). Відповідно, від цього залежить, який орган є відповідальним за виплату.

Держава взяла на себе зобов'язання створити альтернативні компенсаторні механізми забезпечення достатнього рівня життя за рахунок системи гарантування права на соціальний захист на рівні, не нижчому від прожиткового мінімуму, встановленого законом, шляхом виплати додаткових соціальних допомог, надання безоплатно соціальних послуг, безоплатного або з істотною знижкою отримання права на медичне забезпечення та придбання лікарських засобів, компенсації соціальних витрат тощо, а тому оцінка не може ґрунтуватися лише на підході порівняння абсолютного значення розміру конкретної пенсійної виплати, оскільки в межах реалізації соціальних прав, особа користується і іншими видами допомоги від держави.

Саме на виконання своїх зобов'язань у сфері соціального захисту на рівні не нижчому від прожиткового мінімуму, державою унормовано здійснення соціальних виплат на підставі постанови № 265, Закону України «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю», Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» тощо.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що у своїй сукупності вказані норми матеріального права не суперечать один одному та частині третій статті 46 Конституції України, і лише свідчать про право позивача звернутися до відповідного органу соціального захисту населення для отримання державної соціальної допомоги, яка б забезпечила рівень життя не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого Законами про Держбюджет України на відповідний рік.

Оскільки, у справі, яка розглядається стаж роботи позивача на момент призначення пенсії склав менше 30 років, то відсутні підстави для визнання протиправними дій пенсійного органу та задоволення позову, в межах розгляду даної справи.

Подібний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 8 травня 2018 року у справі №607/8511/17 та від 31 жовтня 2018 року у справі № 148/625/17.

Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.

Згідно з частинами першою, третьою статті 351 КАС України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

З урахуванням наведеного, рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню з ухваленням нового - про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 345 349, 351, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Чугуївського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківській області задовольни.

Постанову Чугуївського міського суду Харківської області від 26 січня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2017 року у справі № 636/4646/16-а скасувати. Ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

Л.Л. Мороз

М.М. Гімон

А.Ю. Бучик ,

Судді Верховного Суду