Справа № 200/13449/18-а
Суддя: Стойка В.В.
Дата ухвалення: 2019-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2019 р. Справа№200/13449/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Стойки В.В.,

при секретарі Дідевич І.О.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши в порядку загального позовного провадження у судовому засіданні адміністративну справу за позовом Державного підприємства Торецьквугілля до Офісу великих платників податків державної фіскальної служби про скасування рішення № 2 від 01.08.2016 року, -

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство Торецьквугілля звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Офісу великих платників податків державної фіскальної служби про скасування рішення № НОМЕР_1 від 01.08.2016 року.

В обґрунтування позовних вимоги разом з уточненнями позивач зазначив, що податковим органом протиправно прийнято рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперахування), або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, оскільки підприємство є звільненим від обовязку зі сплати єдиного внеску у період проведення антитерористичної операції на підставі пункту 9.4 розділу VIII Закону України № 2464. З огляду на зазначене просить скасувати спірне рішення в частині нарахування штрафних санкцій про сплату боргу з єдиного внеску за період з 14.04.2014 року по 25.12.2015 року у розмірі 24674898,84, пені у розмірі 23798164,81 грн., в загальній сумі 48473063,65 грн.

Відповідач через відділ діловодства та документообігу суду надав відзив на позов, відповідно до якого зазначає, що позивач є платником єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування. СДПІ з ОВП у м. Запоріжжі МГУ ДФС, відповідно до наказу СДШ з ОВП у м. Запоріжжі МГУ ДФС від 16.06.2016 № 144 проведено документальну позапланову невиїзну перевірку позивача, з питань своєчасності сплати до бюджету єдиного соціального внеску за період з 01.10.2013 року по 01.06.2016 року. Перевіркою було встановлено, що ДП Торецьквугілля в порушення абз. 1 п. 8 ст. 9 Закону України № 2464 несвоєчасно сплатило суму єдиного соціального внеску, нарахованого за період травень 2013 року - квітень 2016 року.

Також відповідач зазначив, що від ДП Торецьквугілля до СДПІ з ОВП у м. Запоріжжі МГУ ДФС до початку перевірки не надходив сертифікат ТПП України, а заява про звільнення від сплати грошових зобовязань не подавалась взагалі. Враховуючи вищенаведене, позивач не звільняється від обовязків щодо своєчасного внесення до бюджету єдиного внеску у термін, визначений Законом України № 2464.

З огляду на вищезазначене просив суд відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 04.12.2018 року було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 21.12.2018 року.

21.12.2018 року судове засідання було відкладено до 22.01.2019 року.

22.01.2019 року судове засідання було відкладено до 04.02.2019 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 04.02.2019 року продовжено строк підготовчого засідання по справі на 30 днів та відкладено розгляд справи до 20.02.2019 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 20.02.2019 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті на 20.03.2019 року.

Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав зазначених у відзиві та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, дослідивши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін по справі, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Позивач, Державне підприємство Торецьквугілля (3, вул. Дружби, 19 м. Торецьк (Дзержинськ), Донецька область, 85200), пройшов передбачену законодавством процедуру державної реєстрації, є юридичною особою та згідно ст. 43 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС-України) здатний здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов'язки.

Відповідач, Офіс великих платників податків державної фіскальної служби, є суб`єктом владних повноважень, який в даних правовідносинах реалізує надані йому Податковим кодексом України повноваження, згідно ст. 43 КАС України здатний здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов'язки.

Податковим органом на підставі наказу Спеціальзованої Державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального Головного управління ДФС України від 16.06.2016 № 144 було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку позивача з питань своєчасності внесення до бюджету єдиного соціального внеску з 01.10.2013 року по 01.06.2016 року, тривалістю 15 робочих днів з 21.06.2016 року.

За результатами перевірки було складено акт від 26.07.2016 року № 64/28-04-42-02/33839013, в якому податковий орган дійшов висновку про порушення позивачем абз. 1 п. 8 ст. 9 Закону України № 2464 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», а саме несвоєчасності сплати єдиного внеску у період з травня 2013 року по квітень 2016 року на загальну суму 298672684,64 грн.

На підставі висновків акту перевірки відповідачем було винесено рішення № від 01.08.2016 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперахування), або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, були застосовані штрафні санкції до Державного підприємства «Дзержинськвугілля» за період з 01.10.2013 року по 31.12.2014 року у розмірі 21976986,40 грн., за період з 01.01.2013 року по 01.06.2016 року у розмірі 15780564,73 грн., пеня у розмірі 33110118,71 грн., що в загальній сумі склало 70867669,84 грн.

Не погодившись з рішенням Спеціалізованої Державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління ДФС України від 01.08.2016 року № про застосуванняпені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, Державне підприємство «Торецьквугілля» звернулося зі скаргою від 09.08.2016 року №1-54/1207 до Міжрегіонального головного управління офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України.

Своїм рішенням від 08.09.2016 року №3/10/218-10-10-4-33 Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби України залишив рішення 01.08.2016 року № без змін, а скаргу без задоволення.

Не погодившись з рішенням Спеціалізованої Державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління ДФС України від 01.08.2016 року № та Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України від 08.09.2016 року №3/10/218- 10-10-4-33, Державне підприємство «Торецьквугілля» звернулося зі скаргою від 22.09.2016 року №2-54/159 до Державної фіскальної служби України.

Своїм листом від 21.10.2016 року №22792/6/99-99-11-02-02-25 Державна фіскальна служба України залишила скаргу Державного підприємства «Торецьквугілля» без розгляду.

Позивач оскаржив зазначене рішення від 01.08.2016 року № в адміністративному порядку в частині застосування штрафних санкцій та пені за період з 14.04.2014 року по 25.12.2015 року, як таке, що порушує норми чинного законодавства України.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 8 липня 2010 року № 2464-VI (надалі Закон № 2464).

Відповідно до положень статті 1 зазначеного Закону, єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Згідно приписів пункту 6 частини 1 статті 1 Закону № 2464 недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до п. 1. ч. 1. ст. 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є, зокрема, роботодавці - підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним у свідоцтві про державну реєстрацію її як підприємця), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

За приписами ч. 8, ч.12 ст. 9 Закону № 2464-VI платники єдиного внеску зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом. Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Згідно ст. 25 Закону № 2464-VI у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Відповідно до Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України №911-VIII від 24 грудня 2015 року внесені зміни до Закону України від 02 вересня 2014 року № 1669-VII Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції, у відповідності до якого п.п. 8 п. 4 ст. 11 вказаного Закону виключено. Водночас, оскільки п.п. 8 п. 4 ст. 11 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції було внесено зміни до Розділу VIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України № 911-VIII від 24 грудня 2015 року змін до Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування не було внесено, спірні правовідносини врегульовують положення п. 9-4 Розділу VIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

При цьому, слід зазначити, що з набранням чинності Закону України Про внесення змін до розділу VIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування щодо зменшення навантаження на фонд оплати праці від 02.03.2015 року № 219-VIII п. 9-3 Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування визначено вважати п. 9-4.

Суд зазначає, що згідно з нормами пункту 9-4 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2464-VI платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у ст. 2 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України Про рішення ОСОБА_2 національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов'язків, визначених ч. 2 ст. 6 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану. Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції. Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов'язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Указом Президента України № 405/2014 від 14 квітня 2014 року введено в дію рішення ОСОБА_2 національної безпеки України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України та розпочато проведення антитерористичної операції (АТО) на території Донецької і Луганської областей.

Відповідно до норм статті 1 Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України Про рішення ОСОБА_2 національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України; територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України Про рішення ОСОБА_2 національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1053-р від 30 жовтня 2014 року затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, у якому, серед інших населених пунктів, зазначено і м. Дзержинськ (Торецьк) де здійснює свої повноваження відповідач та зареєстрована юридична особа позивача.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1079-р від 5 листопада 2014 року зупинено дію Розпорядження Кабінету Міністрів України № 1053-р від 30 жовтня 2014 року, проте, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва по справі № 826/18327/14 від 26 січня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2015 року, Розпорядження Кабінету Міністрів України № 1079-р від 5 листопада 2014 року визнано нечинним.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України по даній справі зупинено виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 січня 2015 року та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 2 квітня 2015 року до розгляду касаційної скарги Кабінету Міністрів України у Вищому адміністративному суду України.

Окрім цього, Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р, яким визнано такими, що втратили чинність Розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053 та Розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079, затверджено новий перелік населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, у якому, серед інших є м. Торецьк (раніше м. Дзержинськ).

Отже, місто Торецьк Донецької області, на території якого розташоване Державне підприємство "Торецьквугілля" входять до Переліків населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затверджених розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р (втратило чинність) і розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р (чинне).

Отже, факт перебування платників єдиного внеску на обліку в органі доходів і зборів, розташованому на території населеного пункту, де проводилася антитерористична операція є підставою для зупинення застосування до таких платників, зокрема заходів впливу за порушення Закону № 2464-VІ, якою є спірне рішення.

Суд зазначає, що відсутність у позивача обов'язку своєчасної сплати внесків, накладення на позивача покарання у вигляді винесеного відповідачем рішення № від 01.08.2016 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперахування), або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску є таким, що суперечить законодавству та є протиправним.

Таким чином, застосування до позивача штрафних санкцій та пені за несвоєчасну сплату єдиного внеску за період з 14.04.2014 року по 25.12.2015 року є протиправним.

В контексті викладеного, суд зазначає, що позивач, в даному випадку, звільнений від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Водночас суд зазначає, що Закон № 1669 не скасовує обов'язків платника податків (єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування), а лише надає можливість на період АТО не виконувати їх у встановлені строки (своєчасно) та в повному обсязі.

Безпідставними є також посилання податкового органу на неподання позивачем у порядку Закону № 2464-VІ заяви про звільнення від обов'язків, передбачених цим Законом, з огляду на те, що антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України від 14.04.2014 року № 405/2014, триває, спірне рішення прийняте в період проведення цієї операції. Крім того, відповідальність урегульована окремою нормою цього пункту. Вимоги щодо заяви платника єдиного внеску як підстави для звільнення від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 цього Закону, на період з 14.04.2014 року до закінчення атитерористичної операції, не можна виривати з контексту норми, яка вимагає системного аналізу положень у сукупності статей 6, 25 та пункту 9-4 розділу VIII Закону № 2464-VІ. Необхідність подання заяви обумовлена низкою підстав, зокрема визнання безнадійною недоїмки, яка підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу. Можливість подання такої заяви має місце виключно після закінчення антитерористичної операції. Натомість, звільнення від відповідальності передбачено безпосередньо у Законі, в силу його прямої дії та не потребує додаткового звернення, оскільки норма встановлює «незастосування відповідальності, штрафних та фінансових санкцій» та вона адресована насамперед до осіб, які наділені повноваженнями щодо застосування відповідальності, штрафних та фінансових санкцій.

Також, доводи податкового органу щодо ненадання до початку перевірки позивачем контролюючому органу сертифіката Торгово-промислової палати України про наявність форс-мажорних обставин, які призвели до несвоєчасної сплати єдиного внеску в період 2014-2015 років, є неприйнятними з огляду на відсутність такої умови для звільнення від відповідальності у нормі прямої дії пункту 9-4 розділу VIII Закону № 2464-VІ, який є спеціальним у розумінні статті 2 цього Закону. Потреба в цьому сертифікаті виникне при визнанні безнадійної недоїмки та її списанні.

Такий самий висновок зробила колегія Касаційного адміністративного суду Верховного суду України в рішенні від 30.03.2018 року по справі № 812/292/18.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що рішення № від 01.08.2016 року в частині нарахування штрафних санкцій за період з 14.04.2014 року по 25.12.2015 року у розмірі 24674898,84, пені у розмірі 23798164,81 грн, в загальній сумі 48473063,65 грн. винесено відповідачем всупереч вимогам діючого законодавства, оскільки сума штрафних санкцій, нарахованих відповідачем за період, який включає час проведення на території Донецької області антитерористичної операції та як наслідок, таке рішення підлягає скасуванню.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог пункту 4 частини 1 статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії;

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини пятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

За таких обставин, беручи до увагу всі надані сторонами докази в їх сукупності та враховуючи, що правомірність своїх дій відповідачем не доведена, суд доходить висновку про обґрунтованість предявленого позову та про задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає, що позивачу судом було відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення по цій справі. За приписами частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на зазначене, суд приходить до висновку про необхідність стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків державної фіскальної служби на користь Державного бюджету України (стягувач - Державна судова адміністрація України) судовий збір у розмірі 19210,00 грн., відповідно до частини 3 статті 4 Закон України Про судовий збір.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 90, 132, 139, 193, 242-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Державного підприємства Торецьквугілля (3, м. Торецьк, в. Дружби, 19) до Офісу великих платників податків державної фіскальної служби (в. Дягтярівська, б. 11Г, м. Київ, ) про скасування рішення № НОМЕР_1 від 01.08.2016 року - задовольнити.

Скасувати рішення № НОМЕР_1 від 01.08.2016 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперахування), або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску до Державного підприємства «Торецьквугілля» в частині нарахування штрафних санкцій до Державного підприємства «Дзержинськвугілля» за період з 14.04.2014 року по 25.12.2015 року у розмірі 24674898,84, пені у розмірі 23798164,81 грн., в загальній сумі 48473063,65 грн.

Стягнути з Офісу великих платників податків державної фіскальної служби (в. Дягтярівська, б. 11Г, м. Київ, ) на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 19 210 (девятнадцять тисяч двісті десять) гривень 00 копійок.

Вступна та резолютивна частини рішення прийняті у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 20 березня 2019 року.

Повний текст рішення складено та підписано 29.03.2019 року.

Рішення суду першої інстанції може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Стойка В.В.