Справа № 607/2388/17
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2019-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2019 рокуЛьвів№ 857/2789/19

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Гінди О.М., Старунського Д.М.

за участі секретаря судового засідання Смидюк Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Тернопільської митниці Державної фіскальної служби України на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 лютого 2019 року (суддя Черніцька І.М., м. Тернопіль) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Тернопільської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 22.02.2017 звернувся до суду з позовом до Тернопільської митниці Державної фіскальної служби України, у якому просив визнати протиправною та скасувати постанову заступника Тернопільської митниці Державної фіскальної служби радника податкової та митної справи І рангу ОСОБА_2 в справі про порушення митних правил від 08.02.2017 №0056/403000000/17, якою позивача визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого статтею 485 МК України та провадження у справі закрити. Позов обґрунтовано тим, що в діях позивача у справі відсутній склад адміністративного правопорушення (умисна форма вини), відповідальність за яке передбачена статтею 485 МК України. Митне оформлення проводилось не ним особисто, а митним брокером. Крім того, позивачем відзначено, що дійсність зовнішньоекономічного договору, поданого для розмитнення транспортного засобу, не спростована в судовому порядку, а інформація, наведена в листах митних органів Нідерландів жодним чином не підтверджує вчинення порушення митних правил саме позивачем. Окрім того, вважає, що відповідачем пропущено шестимісячний строк для притягнення його до відповідальності, так як правопорушення, передбачене статтею 485 МК України не є триваючим. Строк повинен рахуватись з моменту переміщення товару через митний кордон України.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 липня 2017 року позов задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано постанову заступника начальника Тернопільської митниці Державної фіскальної служби ОСОБА_2 у справі про порушення митних правил від 08.02.2017 №0056/403000000/17. В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 09 жовтня 2017 року постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 липня 2017 року скасовано в частині відмови у позові щодо закриття провадження у справі про порушення митних правил та закрито провадження у справі в цій частині. В решті постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 липня 2017 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року у справі №607/2388/17 касаційну скаргу Тернопільської митниці Державної фіскальної служби України задоволено частково. Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 липня 2017 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 09 жовтня 2017 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області. Скасовуючи рішення судів першої та апеляційної інстанції та направляючи справу на новий розгляд, касаційний суд вказав, що судами попередніх інстанцій не було встановлено всіх важливих обставин справи, що призвело до необґрунтованих належним чином висновків щодо прав і обов'язків сторін у даному спорі.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 лютого 2019 року у справі №607/2388/17 адміністративний позов ОСОБА_1 до Тернопільської митниці Державної фіскальної служби про скасування постанови у справі про порушення митних правил задоволено частково. Постанову у справі про порушення митних правил від 08.02.2017 №0056/403000000/17 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 485 МК України та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 109476,33 гривень скасовано. Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за статтею 485 МК України закрито. У задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити у повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги покликається на наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції в частині закриття провадження у справі у звязку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності на день винесення оскаржуваної постанови в справі про порушення митних правил.

Позивач по справі правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з огляду на наступне.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 ознак порушення митних правил передбачених статтею 485 МК України, однак у звязку із пропуском посадовими особами відповідача строку притягнення до адміністративної відповідальності закрив провадження у справі про порушення митних правил.

Проаналізувавши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про правильне застосування норм матеріального та процесуального права та повне зясування обставин справи судом першої інстанції з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що 20.09.2014 ТОВ «Сокіл-Захід», в особі директора ОСОБА_3, та компанія M.VOS VOF уклали договір №01/01/2014 NL, предметом якого є купівля-продаж нових та вживаних транспортних засобів, далі Товар. За умовами договору сторони домовились, що Товар буде поставлятись на умовах DDU-Тернопіль, відповідно до Інкотермс 2010. Датою відвантаження товару є дата рахунку (invoice). Продавець зобовязується забезпечити наявність всіх документів, необхідних для безперешкодного переміщення товару до кордону України. Вартість товару визначається в рахунках.

10.10.2014 ТОВ «Віта-Едванс», як виконавець, що здійснює декларування на підставі ліцензії на право здійснення посередницької діяльності митного брокера, та ТОВ «Сокіл-Захід», в особі керівника ОСОБА_3, як замовник, уклали договір №10/10/2014-2 про надання послуг по декларуванню та митному оформленню товарів. Згідно договору замовник доручає, а виконавець зобовязується надавати послуги по декларуванню товарів, майна, транспортних засобів замовника, що переміщуються через митний кордон України, та їх оформленню у Тернопільській митниці. Дії, повязані з декларуванням і митним оформленням товарів замовника, здійснювати самостійно від свого імені за рахунок і за дорученням замовника в порядку, передбаченому цим договором та чинним законодавством України.

03.12.2015 ТОВ «Віта-Едванс», як представник декларанта ТОВ «Сокіл-Захід», подало в Тернопільську митницю ДФС попереднє повідомлення ЕЕ №403000010/2015/100449 про намір ввезти на митну територію України товар «сідельний тягач DAF XF95.480, 2005 року випуску, шасі №XLRTE47XS5E695734». Перевізником зазначений ОСОБА_4.

04.12.2015 через пункт пропуску «Рава-Руська» Львівської митниці ДФС ввезено на митну територію України в митному режимі імпорт вищевказаний товар. Водієм в пункті пропуску подано інвойс від 01.12.2015 №0161, а також свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Завершуючи митне оформлення, 07.12.2015 ТОВ «Віта-Едванс» (ОСОБА_5М.), як представник декларанта ТОВ «Сокіл-Захід», подало в Тернопільську митницю ДФС митну декларацію №403000010/2015/000697, згідно якої заявлено до митного оформлення в митному режимі імпорт товар «сідельний тягач DAF XF95.480, 2005 року випуску, шасі №XLRTE47XS5E695734» фактурною вартістю 2300 євро. У графі 46 цієї декларації заявлено митну вартість товару 113182,05 грн.

26.08.2016 головним державним ревізором інспектором сектору митного аудиту Головного управління ДФС України складено акт про результати документальної невиїзної перевірки дотримання ТОВ «Сокіл Захід» вимог законодавства України з питань державної митної справи від 09.08.2016 №320/14-07/37298349. Як вбачається з цього акту та митної декларацією ОСОБА_6 від 03.12.2015 вартість вказаного сідельного тягача становить 35000 польських злотих, що по курсу НБУ на день подання митної декларації становило 209213,90 грн. Отримувачем транспортного засобу є ОСОБА_7, м. Тернопіль, прос. Злуки, 2/42. Крім того, з копії акту вбачається, що лист митних органів ОСОБА_6 з копіями Митних декларацій де покупцями зазначено, серед іншого, ОСОБА_7, направлений ДФС України на адресу Головного управління ДФС України в Тернопільській області листом від 11.04.2016.

Також в матеріалах справи наявна копія митної декларацією ОСОБА_6 від 03.12.2015 №15PL30301E0034549, із змісту якої можна зробити висновок, що вказаний документ був у розпорядженні відповідача вже 28.04.2016.

Листом від 13.11.2015 №DIC_2015_36537 митний інформаційний центр Королівства Нідерланди інформував ДФС України, що контракт від 20.09.2014 №01/01/2014 між ТОВ «Сокіл-Захід» та Нідерландською компанією M.VOS VOF не укладався.

02.02.2017 відносно ОСОБА_1 у його відсутності складено протокол про порушення митних правил за статтею 485 МК України. Протокол надіслано позивачу поштовою кореспонденцією 02.02.2017.

08.02.2017 заступник начальника Тернопільської митниці ДФС ОСОБА_2 розглянувши матеріали справи про порушення митних правил, виніс постанову про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за статтею 485 МК України в справі про порушення митних правил №0056/403000000/17 та наклав адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 109476,33 грн. Приймаючи постанову, заступник керівника митниці виходив із того, що директор ТОВ Сокіл-Захід» ОСОБА_1 заявив в митній декларації неправдиві відомості, необхідні для визначення митної вартості товару з метою зменшення розміру митних платежів та надав з цією ж метою органу доходів і зборів документи, а саме інвойс від 01.12.2015 №0161, що містив недостовірні відомості, необхідні для визначення митної вартості товару, що призвело до ухилення від сплати митних платежів у сумі 36492,11 грн.

Вважаючи постанову відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 467 МК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Відтак, при розгляді справ про порушення митних правил, передбаченого статтею 485 МК України, та вирішенні питання про строк накладення адміністративного стягнення необхідно з'ясовувати питання про день коли було виявлено вказане правопорушення органом доходів і зборів.

За змістом статті 491 МК України підставами для порушення справи про порушення митних правил є: 1) безпосереднє виявлення посадовими особами органу доходів і зборів порушення митних правил; 2) офіційні письмові повідомлення про вчинення особою порушення митних правил, отримані від правоохоронних органів, а також органів, що здійснюють види контролю, зазначені у частині першій статті 319 цього Кодексу; 3) офіційні письмові повідомлення про вчинення порушення митних правил, отримані від митних та правоохоронних органів іноземних держав, а також від міжнародних організацій.

В матеріалах справи містяться дані, про те, що лист митних органів ОСОБА_6 з копіями Митних декларацій де покупцями зазначено, серед іншого, ОСОБА_7 ДФС України на адресу Головного управління ДФС України в Тернопільській області були надіслані листом від 11.04.2016 та були в розпорядження Тернопільській митниці Державної фіскальної служби України з 28.04.2016, що підтверджується штампом Тернопільської митниці на документі.

Аналізуючи в сукупності наведенні вище докази, апеляційний суд приходить до висновку, що наявні у справі докази підтверджують той факт, що ще в квітні 2016 року Тернопільська митниця ДФС отримала необхідну інформацію про наявні розбіжності між заявленою представником ТОВ «Сокіл-Захід» у митній декларації №403000010/2015/000697 фактурною вартістю товару «сідельний тягач DAF XF95.480, 2005 року випуску, шасі №XLRTE47XS5E695734» в розмірі 2300 євро та вартістю цього ж товару в митній декларації ОСОБА_6 від 03.12.2015 №15PL30301E0034549 в розмірі 35000 злотих. Із цього часу орган доходів і зборів мав шість місяців для вирішення питання щодо накладення на позивача відповідного адміністративного стягнення. За наведених обставин колегія суддів погоджується, що відповідачем пропущено строки притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

При цьому, колегія суддів не бере до уваги доводи представника апелянта про те, що строк притягнення до адміністративної відповідальності слід рахувати від дати складання акту про результати документальної невиїзної перевірки ТОВ «Сокіл Захід» вимог законодавства з питань дотримання митної справи від 09.08.2016, оскільки день, коли посадова особа митниці вирішила скласти акт про результати перевірки та протокол про порушення митних правил, тобто є невизначеним, не може вважатися днем виявлення вказаного адміністративного правопорушення, та суперечить принципу правової визначеності як складової верховенства права.

Більше того, приписи частини другої статті 467 МК України передбачають початок перебігу строку притягнення до адміністративної відповідальності саме з дня виявлення адміністративного правопорушення, а не його фіксування в протоколі чи акті.

Таким чином, враховуючи той факт, що порушення ОСОБА_1 митних правил органом доходів і зборів було виявлено ще в квітні 2016 року, після одержання копії митної декларації ОСОБА_6 від 03.12.2015 №15PL30301E0034549, постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності від 08.02.2017 винесена поза межами шестимісячного строку передбаченого статтею 567 МК України.

Відтак, суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції, який вказав, що постанову заступника Тернопільської митниці Державної фіскальної служби радника податкової та митної справи І рангу ОСОБА_2Л в справі про порушення митних правил від 08.02.2017 №0056/403000000/17, якою позивача визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого статтею 485 МК України слід скасувати та провадження по справі про порушення митних правил закрити, у звязку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності на день її винесення.

Беручи до уваги встановлене, враховуючи відсутність достатніх та належних доказів на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що прийняте рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є необґрунтованим, прийнятим з порушенням строків притягнення до адміністративної відповідальності, яке підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Згідно з частиною другою статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, повязаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобовязує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обовязок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобовязаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Керуючись ч.3 ст.243, 286, 308, 310, 316, 321, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Тернопільської митниці Державної фіскальної служби України залишити без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 лютого 2019 року без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_8
судді ОСОБА_9
ОСОБА_10
Повне судове рішення складено 27 березня 2019 року.