Справа № 826/14212/18
Суддя: Аліменко Володимир Олександрович
Дата ухвалення: 2019-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Аліменка В.О.,

суддів Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,

за участю секретаря Лебедєвої Ю.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 листопада 2018 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Орбел Скорта" до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

ТОВ «Орбел Скорта» (далі - позивач) звернулось до суду із адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі - відповідач) в якому просило зобов'язати відповідача зарахувати на електронний рахунок ПДВ ТОВ «Орбел Скорта» податковий кредит за вересень 2014 року у розмірі - 407819,00 грн. та за січень 2015 року у розмірі 17422,00 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.11.2018 року позов задоволено. Зобов'язано Головне управління Державної фіскальної служби у місті Києві зарахувати на електронний рахунок адміністрування ПДВ Товариства з обмеженою відповідальністю «Орбел Скорта» 2768 Казначейство України, МФО 899998 податковий кредит за вересень 2014 року у розмірі - 407 819,00 грн. та за січень 2015 року у розмірі 17 422,00 грн.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволені позову. Зокрема, скаржник вказує про те, що згідно з п. 2001.4 ст. 2001 ПК України на рахунок у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника зараховуються кошти лише з поточного рахунку такого платника або з бюджету в сумах надміру сплачених грошових зобов'язань з податку на додану вартість, повернутих платнику податків у порядку, встановленому п. 43.4 ст. 43 ПК України. При цьому, на суму поповнення рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість з поточного рахунку платника відбувається збільшення реєстраційної суми відповідно до п. 2001.3 ст. 2001.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та інші наявні у справі докази, колегія суддів приходить до наступного.

Як було встановлено судом першої інстанції та підтверджується доказами наявними в матеріалах справи, 05.09.2014 позивач зареєстрований платником ПДВ.

22.09.2014 рішенням ДПІ у Печерському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві №464/26-55-18-09-29 анульовано реєстрацію платника податку на додану вартість ТОВ «Орбел Скорта». У подальшому ДПІ у Печерському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві відмовилось реєструвати податкову декларацію ТОВ «Орбел Скорта» з ПДВ за жовтень 2014 року.

Так, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.11.2015 у справі №826/15817/14 визнано протиправним та скасовано рішення ДПІ у Печерському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві від 22.09.2017 № 464/26-55-18-09-29 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість ТОВ «Орбел Скорта», яка набрала законної сили 19.01.2016.

Також, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.06.2016 у справі №826/9908/15 визнано протиправним рішення ДПІ у Печерському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві про відмову позивачу у прийнятті декларації з податку на додану вартість за звітний (податковий) період жовтень 2014 року, викладене у листі №28683/10/26-55-18-04 від 25.11.2014 та визнано прийнятою податкову декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2014 року ТОВ «Орбел Скорта» 17.11.2014 о 17:03:56. Вказана постанова набрала законної сили 15.08.2016.

Як зазначає позивач у своєму позові, протягом періоду судового оскарження вказаних вище рішень податкового органу відбулась зміна законодавства України із питань адміністрування ПДВ. Зокрема, Порядком електронного адміністрування податку на додану вартість, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 № 569 «Деякі питання електронного адміністрування податку на додану вартість» впроваджено систему електронного адміністрування ПДВ.

Згідно з п. 5 вказаного Порядку (у редакції, яка діяла протягом періоду судового оскарження неправомірних рішень податкового органу) електронні рахунки відкриваються виключно на підставі реєстру платників податку, який ДФС після присвоєння особі індивідуального податкового номера платника податку надсилає Казначейству. У такому реєстрі зазначаються найменування або прізвище, ім'я та по батькові платника податку, податковий номер або номер та серія паспорта (для фізичних осіб - підприємців, які мають відмітку в паспорті про право здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта), індивідуальний податковий номер платника податку та дата реєстрації його платником податку.

Оскільки Товариство було виключене із реєстру платників ПДВ внаслідок неправомірного рішення податкового органу, електронний рахунок позивачеві із незалежних від нього обставин було зареєстровано тільки 04.07.2016 після виконання податковим органом рішення суду та відновлення реєстрації ТОВ «Орбел Скорта» платником ПДВ.

04.07.2016 відповідно до електронного повідомлення про взяття рахунків на облік в органах ДФС України за даними, отриманими від банків та інших фінансових установ - ТОВ «Орбел Скорта» відкрито електронний рахунок 2768 у Казначействі України (ел. адм. подат.).

14.07.2016 після відкриття вказаного вище рахунку електронного адміністрування ПДВ позивач подав декларації з податку на додану вартість за всі податкові періоди, починаючи із 2014 року по 2016 рік за формою, яка діяла станом на липень 2016 року. Такі декларації були прийняті податковим органом, що підтверджується відповідними квитанціями.

Водночас, матеріалами справи встановлено, що податковий орган не зарахував на електронний рахунок позивача 2768 у Казначействі України (ел. адм. подат.), що відкрито 04.07.2016 суми податку на додану вартість за вересень 2014 року у розмірі - 407 819,00 грн. та за січень 2015 року у розмірі 17422,00 грн.

З метою усунення порушень своїх прав та законних інтересів 10.04.2018 ТОВ «Орбел Скорта» направлено до ГУ ДФС у місті Києві заяву вих. №10/04-01, в якій позивач просив зарахувати на електронний рахунок суми ПДВ за вересень 2014 року у розмірі - 407819,00 грн. та за січень 2015 року у розмірі 17422,00 грн.

30.05.2018 ТОВ «Орбел Скорта» отримано лист №22064/10/26-15-12-01-18 від 11.05.2018, у якому відповідач відмовився добровільно усунути існуючі порушення прав та законних інтересів позивача.

Не погоджуючись з вищенаведеними обставинами, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач має право на зарахування податкового кредиту на електронний рахунок адміністрування ПДВ за вересень 2014 року у розмірі - 407819,00 грн. та за січень 2015 року у розмірі 17422,00 грн. Також, на думку суду, податковий орган, допустивши вказану протиправну бездіяльність, а саме не зарахування на електронний рахунок позивача 2768 у Казначействі України (ел. адм. подат.), що відкрито 04.07.2016 суми податку на додану вартість за вересень 2014 року у розмірі - 407 819,00 грн. та за січень 2015 року у розмірі 17 422,00 грн., порушив статтю 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», а саме право на мирне володіння своїм майном, що також є невід'ємним правом на повагу до своєї власності.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Спірні правовідносини регулюються нормами Конституції України та Податкового кодексу України (далі по тексту - ПК України) (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно п. 200 1.1, п. 200 1.2 ст. 200.1 Податкового кодексу України (в редакції до 29.07.2015 р.) система електронного адміністрування податку на додану вартість забезпечує автоматичний облік в розрізі платників податку: суми податку, що містяться у виданих та отриманих податкових накладних та розрахунках коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних; суми податку, сплачені платниками при ввезенні товару на митну територію України; суми поповнення та залишку коштів на рахунках в системі електронного адміністрування податку на додану вартість; суми податку, на яку платники мають право зареєструвати податкові накладні та розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних. Порядок електронного адміністрування податку на додану вартість встановлюється Кабінетом Міністрів України. Платникам податку автоматично відкриваються рахунки в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

На виконання приписів вказаної норми Податкового кодексу України постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року N 569 «Деякі питання електронного адміністрування податку на додану вартість» (далі - Порядок N 569) було затверджено Порядок електронного адміністрування ПДВ, яким визначено механізм відкриття та закриття рахунків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість (далі - податок), особливості складення податкових накладних та розрахунків коригування кількісних і вартісних показників до податкових накладних (далі - розрахунки коригування) у такій системі, а також механізм проведення розрахунків з бюджетом з використанням зазначених рахунків.

Згідно п. 1 Порядку N 569 система електронного адміністрування податку запроваджується поетапно: на перехідний період (до 1 липня 2015 р. або іншої дати, визначеної окремим рішенням Верховної Ради України про скорочення такого періоду) - у тестовому режимі; із зазначеної дати - на постійній основі.

При цьому п. 35 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України встановлено, що період з 1 лютого 2015 року до 1 липня 2015 року є перехідним періодом, протягом якого реєстрація податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється без обмеження сумою податку, обчисленою за формулою, визначеною пунктом 200.1.3 статті 200.1 цього Кодексу.

Відповідно до п. 2 Порядку N 569 рахунок у системі електронного адміністрування податку (далі - електронний рахунок) - рахунок, відкритий платнику податку в Казначействі, на який таким платником перераховуються кошти з власного поточного рахунка у сумі, необхідній для досягнення розміру суми, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), а також у сумі, необхідній для сплати до бюджету узгоджених податкових зобов'язань. Кошти з такого рахунка підлягають перерахуванню до бюджету та/або на спеціальний рахунок.

За змістом приписів п. 200.1.3 ст. 200.1 Податкового кодексу України (в редакції до 29.07.2015 р.) Платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму податку (SНакл), обчислену за такою формулою:

SНакл = SНаклОтр + SМитн + SПопРах - SНаклВид - SВідшкод - SПеревищ, де:

SНаклОтр - загальна сума податку за отриманими платником податковими накладними, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних, податковими накладними, складеними платником податку відповідно до пункту 208.2 статті 208 цього Кодексу та зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних, та розрахунками коригування до таких податкових накладних, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних;

SМитн - загальна сума податку, сплаченого платником при ввезенні товарів на митну територію України;

SПопРах - загальна сума поповнення рахунку в системі електронного адміністрування податку з поточного рахунку платника;

SНаклВид - загальна сума податку за виданими платником податковими накладними, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та розрахунками коригування до таких податкових накладних, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних;

SВідшкод - загальна сума податку, заявлена платником до бюджетного відшкодування з урахуванням сум коригувань, проведених за результатами перевірок;

SПеревищ - загальна сума перевищення податкових зобов'язань, зазначених платником у поданих податкових деклараціях з урахуванням поданих уточнюючих розрахунків до них, над сумою податку, що міститься в складених таким платником податкових накладних та розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних.

29.07.2015 р. набрав чинності Закон України від 16.07.2015 р. N 643-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо удосконалення адміністрування податку на додану вартість», відповідно до якого всі складові формули, визначені приписами п. 200 1.3 ст. 200 1 Податкового кодексу України, на третій робочий день після набрання чинності цим Законом дорівнюють нулю, крім значень її складових S НаклОтр, S НаклВид та S Митн, що були сформовані починаючи з 01 липня 2015 року (п. 34 підрозділу 2 розділу XX ПК України). Під час обрахунку показників S НаклОтр та S НаклВид також використовуються розрахунки коригування, складені починаючи з 1 липня 2015 року та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, до податкових накладних, складених до 1 липня 2015 року, що підлягали наданню покупцям - платникам податку. Для обрахунку показників S НаклОтр, S НаклВид та S Митн використовуються документи (податкові накладні, розрахунки коригування, митні декларації, аркуші коригування та додаткові декларації), складені починаючи з 1 липня 2015 року. Під час обрахунку суми S Накл також використовуються показники, визначені пунктом 34 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» цього Кодексу (абз. 9, 10 п. 200 1.3 ПК України).

Згідно пункту 34 підрозділу 2 Розділу XX Податкового кодексу України станом на третій робочий день після дати набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо удосконалення адміністрування податку на додану вартість» зареєстрованим платникам податку значення суми податку (позитивне або від'ємне), на яку такий платник має право зареєструвати податкові накладні / розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначене пунктом 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу, та значення усіх її складових, визначених цим Кодексом, дорівнюють нулю, крім значень її складових S НаклОтр, S НаклВид та S Митн, що були сформовані, починаючи з 1 липня 2015 року. Зареєстрованим платникам податку таке значення автоматично збільшується контролюючим органом:

4) до 31 липня 2015 року для платників податків, що застосовують звітний (податковий) період місяць, без проведення перевірок, передбачених статтею 200 цього Кодексу, на суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, та суму непогашеного від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів на кінець поточного звітного (податкового) періоду, що зазначено в податковій звітності з податку на додану вартість, у якій відображаються розрахунки з бюджетом та/або відображаються операції, що стосуються спеціального режиму оподаткування відповідно до статті 209 цього Кодексу, за червень 2015 року. На таку суму платником податку збільшується розмір суми податкового кредиту за звітний (податковий) період (липень 2015 року).

Суми такого від'ємного значення можуть бути перевірені контролюючим органом у загальновстановленому порядку.

Згідно п. 9 2 Порядку N 569 після закінчення перехідного періоду, зазначеного у пункті 1 цього Порядку:

1) ДФС автоматично збільшує розмір суми податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування, визначеної відповідно до пункту 9 цього Порядку, на суму середньомісячного розміру сум податку, задекларованих платником до сплати до бюджету та погашених за останні 12 звітних (податкових) місяців / чотири квартали, та на запит платника податку інформує його про суму збільшення шляхом надсилання електронного повідомлення. Сума такого збільшення щокварталу підлягає автоматичному перерахунку ДФС шляхом віднімання суми попереднього збільшення та додавання суми збільшення згідно з поточним перерахунком з урахуванням середньомісячного розміру сум податку, задекларованих платником до сплати до бюджету та погашених за останні 12 звітних (податкових) місяців/чотири квартали, станом на дату перерахунку. На запит платника податку ДФС інформує його про результати такого перерахунку шляхом надсилання електронного повідомлення;

2) сума податку, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування, визначена відповідно до пункту 9 цього Порядку, автоматично збільшується на суми помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань з податку. На суму такого збільшення: зменшується сума, задекларована до сплати до бюджету в звітному (податковому) періоді, або збільшується сума від'ємного значення, задекларована в звітному (податковому) періоді; помилково та/або надміру сплачені грошові зобов'язання з податку вважаються погашеними.

За змістом приписів п. 10 Порядку N 569 ДФС: 1) обчислює суму податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Реєстрі; 2) оприлюднює на офіційному веб-сайті алгоритми обрахунку показників формули обчислення зазначеної суми та джерела їх формування.

З аналізу наведених норм законодавства вбачається, що визначальним фактором для автоматичного збільшення реєстраційної суми у системі електронного адміністрування податку на додану вартість на суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду, є зазначення такої суми саме в податковій звітності з ПДВ платника податку.

Згідно Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 23 вересня 2014 року N 966 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 23 січня 2015 року N 13), у податковій декларації з податку на додану вартість за червень 2015 р. у рядку 24 зазначається сума від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, яке виникло починаючи з лютого 2015 р., а в рядку 31 сума непогашеного від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів на кінець поточного звітного (податкового) періоду, яке виникло у податкових періодах до 01 лютого 2015 р.

Враховуючи, що із об'єктивних причин, зазначених вище, подача декларацій позивача із ПДВ відбулась після 01.07.2015, останній вже не мав можливості відобразити суму залишку від'ємного значення попередніх податкових періодів.

Сама форма податкової декларації із податку на додану вартість, яка діяла станом на липень 2016 року вже не передбачала графи, у якій позивач міг відобразити відповідні відомості, а саме перенести законний податковий кредит за вересень 2014 року у розмірі - 407 819,00 грн. та за січень 2015 року у розмірі 17422,00 грн. на свій електронний рахунок.

Відповідна редакція податкової декларації була затверджена Наказом Міністерства фінансів України №966 від 23.09.2014 «Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності», який втратив свою чинність 01.02.2016.

На даний час форма податкової декларації затверджена Наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 № 21 «Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість» та не містить відповідних відомостей для зарахування на електронний рахунок платника податків грошові суми ПДВ, на які має право платник податків до введення електронних рахунків.

Як наслідок усіх вищезазначених обставин податковий орган не зарахував на електронний рахунок позивача 2768 у Казначействі України (ел. адм. подат.), що відкрито 04.07.2016 суми податку на додану вартість за вересень 2014 року у розмірі - 407 819,00 грн. та за січень 2015 року у розмірі 17422,00 грн., чим було порушено права та законні інтереси Товариства, оскільки його фактично було позбавлено можливості розпоряджатися вказаними коштами, реєструвати податкові накладні та розрахунки коригування до податкових накладних у межах вказаних сум.

Також, слід зазначити, що у зв'язку з внесеними змінами до декларації та не зарахування податкового кредиту за вересень 2014 року у розмірі - 407819,00 грн. та за січень 2015 року у розмірі 17422,00 грн. у ТОВ «Орбел Скорта» фактично виникало подвійне оподаткування, що полягає у наступному.

Так, позивач для реєстрації своїх податкових зобов'язань вимушений був вносити на рахунок електронного адміністрування ПДВ грошові кошти, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями:

- платіжне доручення № 95 від 15.07.2016 на суму 2000,00 грн.;

- платіжне доручення № 207 від 31.10.2017 на суму 3000,00 грн.;

- платіжне доручення № 232 від 15.01.2018 на суму 1500,00 грн.;

- платіжне доручення № 247 від 14.03.2018 на суму 4800,00 грн.

Всього на електронний рахунок адміністрування податків внесено 11300,00 грн.

Слід зазначити, що дані кошти, які внесені на електронний рахунок адміністрування ПДВ, жодним чином не відображаються в податкових деклараціях.

Саме тому, при подачі податкових декларацій ТОВ «Орбел Скорта» - кошти податковим органом списувались з електронного рахунку, а також з податкового кредиту, який відображено в податкових деклараціях, але не перераховано податковим органом на електронний рахунок адміністрування ПДВ за вересень 2014 року у розмірі - 407819,00 грн. та за січень 2015 року у розмірі 17422,00 грн.

Як наслідок у Товариства виникло подвійне оподаткування, фактично ТОВ «Орбел Скорта» одночасно із списанням коштів платило ПДВ за одну і ту саму операцію по 2 рази.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач має право на зарахування податкового кредиту на електронний рахунок адміністрування ПДВ за вересень 2014 року у розмірі - 407819,00 грн. та за січень 2015 року у розмірі 17422,00 грн.

Доводи апеляційної скарги не спростовують вищенаведене.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду доводами апелянта не спростовані, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 листопада 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття. Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма