Справа № 265/1185/19
Суддя: Вайновський А. М.
Дата ухвалення: 2019-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 265/1185/19
Провадження № 2-а/265/54/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2019 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Вайновського А. М., розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження в місті Маріуполі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Департаменту патрульної поліції про визнання незаконним та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2, звернувся до суду із адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Департаменту патрульної поліції про визнання незаконним та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії НК № 640999 від 18.01.2019, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП за керування транспортним засобом, який у встановлений строк не пройшов обовязкового технічного огляду. В обґрунтування позову зазначив, що із вказаною постановою він не згодний, оскільки керований ним транспортний засіб є легковим автомобілем, який не підлягає обовязковому технічному огляді відповідно до норм чинного законодавства, а тому у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення. Просив визнати постанову незаконною та скасувати.

13 березня 2019 року до суду надійшов відзив відповідача на предявлений адміністративний позов. У своєму відзиві відповідач посилається на те, що оскаржувана постанова була винесена у відповідності до вимог чинного законодавства та є обґрунтованою. Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення вважає доведеним. З цих підстав просив відмовити у задоволенні позову.

27 березня 2019 року позивачем ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2, надано відповідь на відзив із поясненнями аналогічними тим, що викладені за змістом предявленого адміністративного позову.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні адміністративного позову з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Згідно із ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення, є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ, організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом та інше.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З оскаржуваної постанови серії НК № 640999, винесеної поліцейським роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області ОСОБА_3 від 18.01.2019, вбачається, що 18 січня 2019 року о 09-58 годині у районі 619 км автодороги М-14 у Першотравневому районі Донецької області водій ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_1, який підлягає обовязковому технічному огляду, але не пройшов його у встановлений строк, чим порушив вимоги п. 31.3 б ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 121 КУпАП, за що на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340,00 гривень.

Пунктом 31.3 б ПДР встановлено, що експлуатація транспортних засобів забороняється згідно із законодавством: якщо вони не пройшли обов'язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Частина 3 статті 121 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність водіїв за керування транспортним засобом, що підлягає обов'язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, - у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про дорожній рух» транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов'язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 35 ЗУ «Про дорожній рух» обов'язковому технічному контролю не підлягають: 1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації; 2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років. 3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України "Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України".

Згідно із ч. 7 ст. 35 ЗУ «Про дорожній рух» періодичність проходження обов'язкового технічного контролю становить: для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажних автомобілів (незалежно від форми власності) вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки.

Частиною 1 ЗУ «Про автомобільний транспорт» визначено, що автомобіль - колісний транспортний засіб, який приводиться в рух джерелом енергії, має не менше чотирьох коліс, призначений для руху безрейковими дорогами і використовується для перевезення людей та (чи) вантажів, буксирування транспортних засобів, виконання спеціальних робіт; автомобільний транспортний засіб - колісний транспортний засіб (автобус, вантажний та легковий автомобіль, причіп, напівпричіп), який використовується для перевезення пасажирів, вантажів або виконання спеціальних робочих функцій (далі - транспортний засіб); автомобіль вантажний - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів; автомобіль легковий - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення пасажирів з кількістю місць для сидіння не більше ніж дев'ять з місцем водія включно.

Згідно із ч. 1 ст. 19 ЗУ «Про автомобільний транспорт» транспортні засоби за своїм призначенням поділяються на: транспортні засоби загального призначення; транспортні засоби спеціалізованого призначення; транспортні засоби спеціального призначення.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 19 ЗУ «Про автомобільний транспорт» при державній реєстрації вантажних автомобілів у реєстраційних документах роблять відмітку щодо їх призначення

згідно з документами виробника (вантажний автомобіль, причіп, напівпричіп з бортовою платформою відкритого або закритого типу, самоскид, цистерна, сідельний тягач, фургон, для аварійного ремонту, автокран, пожежний, автомобіль-мішалка, вишка розвідувальна чи бурова на автомобілі, для транспортування сміття та інших відходів, технічна допомога, автомобіль прибиральний, автомобіль-майстерня, радіологічна майстерня, автомобіль для пересувних телевізійних і звукових станцій тощо). При державній реєстрації легкових автомобілів у реєстраційних документах роблять відмітку щодо їх призначення згідно з документами виробника (легковий, таксі, спеціалізований санітарний автомобіль екстреної медичної допомоги, автомобіль інкасації, броньований, обладнаний спеціальними світловими і звуковими сигнальними пристроями тощо).

Системний аналіз зазначених норм дає змогу дійти висновку, що вантажним автомобілем є колісний транспортний засіб, який приводиться в рух джерелом енергії, має не менше чотирьох коліс, призначений для руху безрейковими дорогами і який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів. Такі транспортні засоби незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, які знаходяться в експлуатації понад два роки, підлягають обовязковому технічному огляду.

Визначення поняття «строк експлуатації» наведено у Методиці проведення товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженій Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, відповідно до якої строк експлуатації - період часу від дати виготовлення колісного транспортного засобу до дати його оцінки

Згідно із реєстраційним посвідченням серії СХО № 131528 від 21.05.2016 автомобіль НОМЕР_1, 1998 року випуску, за конструкцією та типом класифіковано і зареєстровано як «спеціалізований вантажний фургон малотоннажний-В».

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що керований позивачем автомобіль НОМЕР_1, 1998 року випуску, за своєю конструкцією та типом є спеціалізованим вантажним автомобілем вантажопідйомністю до 3,5 тонни, а отже підлягає проходженню обовязкового технічного огляду кожні два роки його експлуатації.

Доказів того, що зазначений транспортний засіб проходив відповідний технічний огляд протягом останніх двох років, що передували даті вчиненні адміністративного правопорушення, стороною позивача не надано, посилань на їх наявність не наведено та судовим розглядом не здобуто.

Відтак, суд вважає що позивача ОСОБА_1 було правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 121 ч. 3 КУпАП, оскільки він керував автомобілем, який підлягає обовязковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.

В сенсі наведених норм та викладених обставин суд приходить до висновку про необґрунтованість предявленого адміністративного позову, а тому відмовляє у його задоволенні у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 7, 245, 247, 251, 280, 283, 286 КУпАП, ст.ст. 9, 72-77, 94, 139, 205, 241-246, 250, 251, 293, 295 КАС України, -

В И Р І Ш И В :

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Департаменту патрульної поліції про визнання незаконним та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення залишити без задоволення.

2. Рішення суду може би бути оскаржене в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

3. Учасники справи можуть отримати інформацію щодо розгляду справи на офіційному веб-порталі судова влада України http://court.gov.ua/sud0538/.

4. Повний текст рішення складено 27 березня 2019 року.

Суддя А.М. Вайновський