Справа № 200/2218/19-а
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2019-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2019 року справа №200/2218/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Арабей Т.Г., Сіваченко І.В., секретар судового засідання Верховецька Г.О., представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3 розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної судової адміністрації України на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 22 лютого 2019 у справі № 200/2218/19-а (повний текст складено 22 лютого 2019 року в м. Словянськ, суддя 1 інстанції Галатіна О.О.) про відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до Державної судової адміністрації України про визнання протиправним та скасування наказу ДСА України від 29.01.2019 № 33/к та поновлення на посаді,-

В С Т А Н О В И В:

11 лютого 2019 року ОСОБА_4 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Державної судової адміністрації України про визнання протиправним та скасування 29.01.2019 № 33/к та поновлення на посаді.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 22.02.2019 у справі № 200/2218/19-а відкрито провадження у справі № 200/2218/19-а за позовом ОСОБА_4 (далі - позивач) до Державної судової адміністрації України (далі - ДСА України) про визнання протиправним та скасування наказу ДСА України від 29.01.2019 № 33/к та поновлення на посаді.

Відповідач не погодився з ухвалою суду першої інстанції, щодо відкриття провадження у справі з порушенням правил підсудності, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу Донецького окружного адміністративного суду 22.02.2019 по справі № 200/2218/19-а в повному обсязі. У разі задоволення скарги та скасування ухвали Донецького окружного адміністративного суду 22.02.2019 по справі № 200/2218/19-а направити справу № 200/2218/19-а відповідно до визначених КАС України правил територіальної та предметної підсудності до Окружного адміністративного суду м. Києва (м. Київ, 01601, вул. Болбочана Петра, 8).

На обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що згідно з статтями 25 - 27 Кодексу адміністративного судочинства України визначені правила територіальної підсудності. Судом першої інстанції на порушення вищезазначених приписів Кодексу адміністративного судочинства України відкрито провадження у справі. Кодексом адміністративного судочинства України чітко визначена територіальна підсудність за місцезнаходженням відповідача - Державною судовою адміністрацією України, яка є державним органом, повноваження якого поширюються на всю територію України, і не можуть вирішуватись за вибором позивача. Тому, зазначена справа повинна розглядатись Окружним адміністративним судом міста Києва, за місцем місцезнаходження ДСА України - 01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5, а не Донецьким окружним адміністративним судом.

Крім того, відповідно до оновлених даних особової картки позивача - начальника територіального управління ДСА України в Київській області ОСОБА_4 (міститься в матеріалах особової справи ОСОБА_4Я.), направленої на адресу ДСА України листом за підписом позивача від 31.10.2017 № 04-17/1458, адресою фактичного місця проживання ОСОБА_4, яка повідомлена самим позивачем (особисто) є Київська область, Бориспільський район, село Щасливе, вул. Молодіжна 13. Інших даних про зміну місця проживання для оновлення даних особової картки, позивач по сьогоднішній день до ДСА України не направляв.

Однак, у додатках до позовної заяви ОСОБА_4 надана довідка від 28.01.2019 № 1429- із зазначенням фактичного місця проживання/перебування Позивача - 84111, Донецька область, м. Слов'янськ, вул. Леоніда Бикова, буд. 49.

Відповідача вважає, що станом на 28.01.2019 ОСОБА_4 працював начальником територіального управління ДСА України в Київській області, а тому позивач ніяким чином не мав можливості фактично проживати в Донецькій області, оскільки щоб працювати на зазначеній посаді, позивач повинен був долати зранку і щовечора близько 700 км лише в одну сторону, витрачаючи на це щонайменше 7-8 годин на дорогу.

На підтвердження неправдивості позиції позивача про те, що він нібито фактично проживає у місті Словянськ є те, що ОСОБА_4 листом від 15.02.2019 (тобто вже після подачі позову) повідомив ДСА України про своє перебування на амбулаторному лікуванні за місцем проживання. Зазначена довідка видана Щасливською медичною амбулаторією загальної практики сімейної медицини (адреса: 08325, Київська область, Бориспільський район, село Щасливе, вул. Лєрмонтова, 9), яка за територіальним знаходженням співпадає з місцем попередньої реєстрації та фактичного проживання позивача ОСОБА_4 Згодом, разом із заявою адвоката ОСОБА_5 від 27.02.2019 надано копію листка непрацездатності позивача, виданого Щасливською медичною амбулаторією загальної практики сімейної медицини (адреса: 08325, Київська область, Бориспільський район, село Щасливе, вул. Лєрмонтова, 9). яка також за територіальним знаходженням співпадає з місцем попередньої реєстрації та фактичного проживання позивача ОСОБА_4

Вищевказані документальні докази, які надані самим позивачем (представником позивача) є належними, допустимими та безспірними, а відтак вони безумовно підтверджують місце проживання позивача, вказане в його особовій картці - Київська область, Бориспільський район, село Щасливе, вул. Молодіжна 13 та вказують на порушення правил територіальної підсудності при поданні позову до Донецького окружного адміністративного суду і відкритті провадження цим судом.

Таким чином, позивач увів в оману суд, повідомивши неправдиве місце проживання, і у звязку з тим, що довідку від 28.01.2019 № 1429- із зазначенням фактичного місця проживання перебування позивача - 84111, Донецька область, м. Словянськ, вул. Леоніда Бикова, буд. 49 ОСОБА_4 отримав за тиждень до подачі позову, а відтак можна дійти висновку проте, що це є намаганням створити штучні та неналежні (незаконні) підстави для подачі позову до Донецького окружного адміністративного суду.

Разом із тим, зазначені дії позивача та його представника, є такими, що не можуть бути підставою для порушення правил підсудності та розгляду справи Донецьким окружним адміністративним судом, і справа за позовом ОСОБА_4 до ДСА України повинна розглядатись в Окружному адміністративному суді міста Києва.

Представником позивача надано відзив на апеляційну скаргу у якому він просив апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення. Крім того зазначено, що позивачем оскаржено акт індивідуальної дії субєкта владних повноважень і тому посилання представника відповідач на приписи ч.2 ст.26 та ч.1 ст. 27 КАС України є необґрунтованими. Згідно долученої до позовної заяви довідки від 28.01.2019 року № 1429- тимчасове місце проживання ОСОБА_6 (як внутрішньо переміщеної особи) зареєстроване за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Місце проживання позивача відповідно до даних його паспорту зареєстроване за адресою: 86100. Донецька область, м. Макіївка, вул. Прохоренка, буд.29, 1-й провулок. Зазначені адреси свідчать про те, що вказана територія знаходиться під юрисдикцією Донецького окружного адміністративного суду.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, проти чого заперечували представники позивача.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла наступного висновку.

11 лютого 2019 року ОСОБА_4 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Державної судової адміністрації України про визнання протиправним та скасування № 6-23982/1817/321 від 20 листопада 2018 року та поновлення на посаді.

На підтвердження свого місця проживання позивачем надана довідка від 28.01.2019 № 1429- року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, згідно якої зареєстроване місце проживання: 86100, Донецька область, м. Макіївка, вул.. Прохоренка , фактичне місце проживання/перебування: 84111, Донецька область, м. Словянськ, вул.. Леоніда Бикова, буд. 49

Розглянувши позовну заяву, суд першої інстанції ухвалою від 22.02.2019 відкрив провадження в адміністративній справі № 200/2218/19-а за позовом начальника територіального управління ДСА України в Київській області ОСОБА_4 до Державної судової адміністрації України про визнання протиправним та скасування наказу ДСА України від 29.01.2019 № 33/к та поновлення на посаді.

З зазначеною ухвалою суду першої інстанції погоджується колегія суддів з огляду на наступне.

Наказом ДСА України від 29.01.2019 № 33/к на підставі пункту 4 частини першої статті 66 та частини пятої статті 66 Закону України «Про державну службу» за вчинення дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 9 частини другої статті 65 зазначеного Закону звільнено ОСОБА_4 з посади начальника територіального управління ДСА України в Київській області 29 січня 2019 року.

Зазначеним наказом передбачено, що у разі відсутності позивача на службі 29 січня 2019 року, застосувати до нього дисциплінарне стягнення в перший робочий день його повернення до виконання службових обовязків.

Статтею 25 КАС України визначено правило підсудності справ за вибором позивача, а саме: «1. Адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об'єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Якщо така особа не має місця проживання (перебування) в Україні, тоді справу вирішує адміністративний суд за місцезнаходженням відповідача.

2. У разі невизначеності цим Кодексом територіальної підсудності адміністративної справи така справа розглядається адміністративним судом за вибором позивача».

Згідно статті 26 КАС України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 27 КАС України, адміністративні справи з приводу оскарження нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, міністерства чи іншого центрального органу виконавчої влади, Національного банку України чи іншого суб'єкта владних повноважень, повноваження якого поширюються на всю територію України, крім випадків, визначених цим Кодексом, адміністративні справи з приводу оскарження рішень Антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель та рішень у сфері державної допомоги суб'єктам господарювання, адміністративні справи за позовом Антимонопольного комітету України у сфері державної допомоги суб'єктам господарювання, адміністративні справи, відповідачем у яких є дипломатичне представництво чи консульська установа України, їх посадова чи службова особа, а також адміністративні справи про анулювання реєстраційного свідоцтва політичної партії, про заборону (примусовий розпуск, ліквідацію) політичної партії вирішуються окружним адміністративним судом, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ.

З огляду на те, що позивачем оскаржується наказ ДСА України від 29.01.2019 № 33/к про його звільнення, а саме акт індивідуальної дії, який прийнято стосовно конкретної фізичної особи позивача, адміністративна справа вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.

З огляду на зазначене, посилання відповідача про порушення судом першої інстанції приписів статей 26,27 КАС України колегія суддів вважає помилковим.

Щодо доводів відповідача про місце проживання позивача, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Відповідно до приписів статті 1 Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV дія цього Закону поширюється на громадян України, а також на іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, відповідно до їх прав та свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Згідно статті 2 Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Відповідно до статті 3 Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні: свобода пересування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, вільно та безперешкодно за своїм бажанням переміщатися по території України у будь-якому напрямку, у будь-який спосіб, у будь-який час, за винятком обмежень, які встановлюються законом;

вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати;

місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини;

орган реєстрації - виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради;

довідка про реєстрацію місця проживання - документ, який видається органом реєстрації особі за її вимогою та підтверджує реєстрацію місця проживання особи;

документи, до яких вносяться відомості про місце проживання, - паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист;

Відповідно до статті 1 Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Зазначені обставини вважаються загальновідомими і такими, що не потребують доведення, якщо інформація про них міститься в офіційних звітах (повідомленнях) Верховного Комісара Організації Об'єднаних Націй з прав людини, Організації з безпеки та співробітництва в Європі, Міжнародного Комітету Червоного Хреста і Червоного Півмісяця, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, розміщених на веб-сайтах зазначених організацій, або якщо щодо таких обставин уповноваженими державними органами прийнято відповідні рішення.

Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

Згідно статті 4 Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Для отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи така особа звертається із заявою до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Аналіз вищезазначених норм законів дає підстави зробити висновок, що єдиним належним документом, який підтверджує зареєстроване у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) є довідка про реєстрацію місця проживання або довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Згідно долученої до позовної заяви довідки від 28.01.2019 року № 1429- фактичне місце проживання/перебування ОСОБА_4 є Донецька область, м. Словянськ вул. Л.Бикова, буд 49. Місце проживання позивача відповідно до даних його паспорту зареєстроване за адресою: 86100. Донецька область, м. Макіївка, вул. Прохоренка, буд.29, 1-й провулок.

З огляду на зазначене колегія суддів вважає, що при наявності вказаних доказів не можна вважати, що судом першої інстанції при відкритті провадження у данні справі порушено правило підсудності.

Щодо посилань відповідача у апеляційній скарзі, та додаткових пояснень, як на докази підтвердження фактичного проживання позивача за адресою: 08325, Київська область, Бориспільський район, село Щасливе, вул. Лєрмонтова, 9, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно частини 2 статті 74 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Листи позивача та його представника на адресу відповідача з приводу лікування, довідки та лист непрацездатності, видані медичним закладом охорони здоровя, копія декларації позивачем за 2018 рік, копія особової картки державного службовця, не є допустимими доказами на підтвердження зареєстрованого місця проживання (перебування, знаходження) позивача, на час подання зазначеного позову до суду, з огляду на вищевказані приписи Законів України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». Крім того, дані зазначені у декларації відображені станом на 31.12.2018 року, що в свою чергу не є підтвердженням зазначеного стану на час подання позовної заяви.

Посилання відповідача у додаткових поясненнях на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 22.08.2018 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 22.10.2018 року, про визнання ОСОБА_4 винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-7 КУпАП, та на постанову Великої палати Верховного суду від 11.12.2018 року, якою було підтверджено факт неналежного виконання своїх службових обовязків ОСОБА_4 як на неодноразове порушення позивачем своїх службових обовязків є недоречними при даному розгляді з огляду на те, що колегією суддів не переглядається в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції за наслідками розгляду позову ОСОБА_4, а тому не можуть вважатись доказами щодо зареєстрованого місця проживання (перебування, знаходження) позивача, на час подання зазначеного позову.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм процесуального права.

У звязку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Державної судової адміністрації України на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 22 лютого 2019 року у справі № 200/2218/19-а про відкриття провадження у справі - залишити без задоволення.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 22 лютого 2019 року у справі № 200/2218/19-а про відкриття провадження у справі - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 28 березня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий А.А. Блохін

Судді Т.Г. Арабей

ОСОБА_7