Справа № 1840/3364/18
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2019-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2019 р. Справа № 1840/3364/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Жигилія С.П. , Чалого І.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.10.2018 року, головуючий суддя І інстанції: С.В. Воловик, м. Суми по справі № 1840/3364/18

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області

про визнання протиправною та скасування відмови, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1В.) звернулась до суду з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області (далі по тексту - відповідач, ГУ Держгеокадастру у Сумській області), в якій просить суд:

- визнати протиправною та скасувати відмову Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, викладену у листі від 25.07.2018 №Г-8301-3639/21-18, у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною (орієнтовною) площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована за межами населених пунктів на території Битицької сільської ради Сумського району Сумської області;

- зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Сумській області надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною (орієнтовною) площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована за межами населених пунктів на території Битицької сільської ради Сумського району Сумської області.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 11.10.2018 по справі № 1840/3364/18 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про визнання протиправною та скасування відмови, зобов'язання вчинити дії задоволено.

Визнано протиправною та скасовано відмову Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, викладену у листі від 25.07.2018 №Г-8301-3639/21-18, у наданні ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га.

Зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Сумській області (40021, м. Суми, вул. Петропавлівська, 108, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (40491, Сумська область, с. Піщане, вул. Колгоспна, 29, ідент. номер НОМЕР_1) від 23.06.2018 року та надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною (орієнтовною) площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована за межами населених пунктів на території Битицької сільської ради Сумського району Сумської області.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного Управління Держгеокадастру у Сумській області (40021, м. Суми, вул. Петропавлівська, 108, ) на користь ОСОБА_1 (40491, Сумська область, с. Піщане, вул. Колгоспна, 29, ідент. номер НОМЕР_1) витрати на оплату судового збору в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.10.2018 по справі № 1840/3364/18, прийняти рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що положеннями ст.136 Земельного кодексу України (далі по тексту ЗК України) прямо передбачено заборону відчуження земельних ділянок, що включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги. Отже, включення спірної земельної ділянки до переліку земельних ділянок, право оренди яких виставляється на торгах у формі аукціону, яке мало місце у спірних відносинах, виключає можливість відчуження цієї земельної ділянки її розпорядником Головним управлінням Держгеокадастру у Сумській області - до завершення торгів. З посиланням на наказ ГУ Держгеокадастру у Сумській області від 29.08.2018 № 818 стверджує, що земельна ділянка, на яку претендував позивач, згідно з наказом ГУ Держгеокадастру у Сумській області включена до переліку земельних ділянок, право оренди на які виставляється на торгах у формі аукціону. Наказом ГУ Держгеокадастру у Сумській області від 06.11.2018 № 951 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для продажу права оренди на земельних торгах» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 31,00 га, з кадастровим номером :06:004:0127, з подальшим продажем права оренди на земельних торгах (аукціоні), розташованої за межами населених пунктів на території Битицької сільської ради Сумського району Сумської області. З огляду на викладене, вважає, що відповідач правомірно повідомив ОСОБА_1 про неможливість задоволення її заяви у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність спірної земельної ділянки. Стверджує, що зобовязання відповідача судом першої інстанції повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та надати такий дозвіл є втручанням у дискреційні повноваження відповідача як субєкта владних повноважень.

Позивач в надісланому до суду письмовому відзиві просила суд апеляційної інстанції залишити вимоги апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін. Пояснила, що 23.06.2018 звернулась до ГУ Держгеокадастру у Сумській області із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною (орієнтовною) площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства на території Битицької сільської ради Сумського району Сумської області за межами населеного пункту, однак отримала необґрунтовану відмову з посиланням на те, що масив, за рахунок якого планується відведення земельної ділянки, включений до переліку земельних ділянок для передачі в оренду на умовах аукціону. Вказує, що статтею 118 ЗК України передбачено виключно два можливі варіанти рішення за наслідками розгляду клопотання позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою надання такого дозволу чи обґрунтована відмова, однак, такого рішення відпровідачем не прийнято. При цьому, частина 7 статті 118 ЗК України встановлює вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу, однак, жодної з таких підстав не зазначено у листі ГУ Держгеокадастру у Сумській області від 25.07.2018 № Г-8301-3639/21-18. Отже, відмова у наданні дозволу, викладена у цьому листі, не є мотивованою. Зазначила, що виставлення масиву, за рахунок якого планується відведення земельної ділянки, до переліку земельних ділянок для передачі в оренду на умовах аукціону, у розумінні ч.7 ст.118 ЗК України не є підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою. Крім того, аукціон повинен був відбутися 15.01.2019, проте на даний час пройшло більше двох місяців, однак, жодної інформації про результати вказаного аукціону відповідачем до суду не надано. Враховуючи викладене, вважає, що відмова відповідача у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою є протиправною, і належним способом захисту прав позивача у спірних відносинах є зобовязання відповідача надати дозвіл на розробку проекту землеустрою.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Клопотання відповідача про проведення розгляду справи з викликом сторін та перенесення слухання справи на іншу дату та час за участю апелянта, задоволенню не підлягає, оскільки в силу ч.2 ст.313 КАС України проведення у відкритому судовому засіданні розгляду справи, призначеної до розгляду в порядку письмового провадження, є правом, а не обов'язком суду апеляційної інстанції. При цьому, це можливо лише за тих обставин, якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні. Разом з тим, жодних доводів в обґрунтування необхідності слухання справи у відкритому судовому засіданні відповідач не навів, а суд апеляційної інстанції, враховуючи, що наявні у справі докази є достатніми для її розгляду, не вбачає підстав для перенесення розгляду даної справи та призначення її у відкритому судовому засіданні.

Згідно з ч. 4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 23.06.2018 звернулась до ГУ Держгеокадастру у Сумській області із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною (орієнтовною) площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства на території Битицької сільської ради Сумського району Сумської області за межами населеного пункту (а.с.7).

Головне управління Держгеокадастру у Сумській області своїм листом від 25.07.2018 №Г-8301-3639/21-18 відмовило в наданні такого дозволу, вказавши, що згідно інформаційної довідки, наданої Міськрайонним управлінням у м. Сумах та Сумському районі від 25.07.2018 №1311/415-18 та інформації, наявної в Головному управлінні, масив, за рахунок якого планується відведення земельної ділянки, включений до переліку земельних ділянок для передачі в оренду на умовах аукціону (а.с.10).

Не погодившись з такими діями відповідача, ОСОБА_1 звернулась до суду з цим позовом про оскарження відмови ГУ Держгеокадастру у Сумській області, викладеної у листі від 25.07.2018 №Г-8301-3639/21-18, у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, зобов'язання відповідача надати позивачу дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною (орієнтовною) площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована за межами населених пунктів на території Битицької сільської ради Сумського району Сумської області.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відмова ГУ Держгеокадастру у Сумській області у наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, викладена у листі від 25.07.2018 №Г-8301-3639/21-18, є необґрунтованою та протиправною, оскільки відповідач фактично не розглянув заяву позивачки по суті, не прийняв передбаченого законом рішення про надання дозволу або відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, а підстави для відмови, на які послався відповідач у вказаному вище листі, не передбачені ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України. При цьому, за висновком суду першої інстанції, належним способом захисту порушеного права є зобов'язання ГУ Держгеокадастру у Сумській області повторно розглянути заяву позивачки та надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Битицької сільської ради Сумського району Сумської області.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до пп.13 п.4 Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, яке затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29 вересня 2016 року № 333, Головне управління Держгеокадастру в області відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством.

Згідно з ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

З аналізу наведених норм вбачається, що відповідача наділено повноваженнями розпоряджатися земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності.

Згідно з ч. ч. 6, 7 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_2 міністрів Автономної Республіки Крим, ОСОБА_2 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, обов'язковим є прийняття відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування за наслідками розгляду поданого клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою вмотивованого рішення про надання дозволу або відмову у його наданні із наведенням усіх підстав такої відмови. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб'єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 ЗК України.

Відповідно до статті 118 ЗК України порядок безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадянами передбачає реалізацію таких послідовних етапів:

- звернення громадян з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

- надання дозволу відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування;

- розробка суб'єктами господарювання за замовленням громадян проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

- погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в порядку, передбаченому статтею 186-1 Земельного кодексу України;

- затвердження відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Отже, передача (надання) земельної ділянки у власність відповідно до статті 118 Земельного кодексу України є завершальним етапом визначеної процедури безоплатної приватизації земельних ділянок. Разом з цим, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у користування.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 13 грудня 2016 року в справі № 815/5987/14 та постанові Верховного Суду від 27 лютого 2018 року в справі № 545/808/17.

Як встановлено судом першої інстанції з листа Головного управління Держгеокадастру в Сумській області від від 25.07.2018 №Г-8301-3639/21-18, підставою відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, слугувало те, що масив за рахунок якого планується відведення земельної ділянки, яку бажає отримати у власність ОСОБА_1, включений в перелік земельних ділянок для передачі в оренду на умовах аукціону

Оцінюючи підстави пепадапия дозволу, які наведені у листі відповідача від 25.07.2018 №Г-8301-3639/21-18, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вони частиною сьомою статті 118 ЗК України не передбачені, а отже є незаконними.

На підставі викладеного колегія судців зазначає, що оскільки позивачем, з урахуванням вищезазначених норм ЗК України, подано відповідні документи, що не заперечується відповідачем, то у відповідача не було правомірних підстав відхиляти клопотання щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства.

Крім того, необхідно зазначити, що вказаний лист Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 25.07.2018 №Г-8301-3639/21-18, в якому Головним управлінням Держгеокадастру у області повідомлено позивача про неможливість вирішення її заяви з огляду на те, що земельна ділянка включена до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу прав на них на земельних торга, не може вважатися належною відмовою у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою для відведення земельної ділянки, оскільки не є рішенням, що прийнято за належним розглядом клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, не містить викладення мотивів прийняття рішення за результатом розгляду поданого клопотання з посиланням на норми чинного законодавства.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено в суді апеляційної інстанції, рішення у формі наказу про надання дозволу або відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, як це передбачено статтею 118 ЗК України, відповідачем не приймалось.

Отже, наданий відповідачем лист від 25.07.2018 №Г-8301-3639/21-18, в якому Головним управлінням Держгеокадастру у Сумській області повідомлено позивача про неможливість вирішення її заяви з огляду на те, що земельна ділянка включена до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу прав на них на земельних торгах, не може вважатися належною відмовою у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою для відведення земельної ділянки.

Такий висновок суду першої та апеляційної інстанції узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 04.02.2019 по справі № 823/1121/16, яка є обовязковою для врахування в силу ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ч.5 ст.242 КАС України.

Крім того, слід вказати, що в обґрунтування відмови відповідач посилається на інформаційну довідку Міського управління у м. Сумах та Сумському районі ГУ Держгеокадастру в Сумській області від 25.07.2018, в якій зазначено, що згідно з доданого до запиту картографічного матеріалу земельна ділянка, на яку претендує позивач, знаходиться в межах масиву, що запланований на земельні торги Головним управлінням Держгеокадастру в Сумській області.

Однак, з тих графічних матеріалів, які наявні в матеріалах справи № 1840/3364/18, не вбачається, що земельна ділянка, про виділення якої просить позивач, віднесена до вказаного масиву.

Також, відповідач в обґрунтування відмови послався в апеляційній скарзі на наказ ГУ Держгеокадастру № 818 від 29.08.2018, яким нібито включено в перелік земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на земельні торги у формі аукціону, а також на наказ від 06.11.2018 № 951 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для продажу права оренди на земельних торгах», яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки з подальшим продажем права оренди на земельних торгах (аукціоні), розташованої за межами населених пунктів на території Битицької сільської ради Сумського району Сумської області (земельна ділянка загальною площею 31,00 га, кадастровий номер :06:004:0127).

Разом з тим, вказані вище накази не існували ані станом на час звернення ОСОБА_1 до ГУ Держгеокадастру в Сумській області із заявою від 23.06.2018 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, ані станом на час розгляду цієї заяви (25.07.2018) оскільки були прийняті пізніше.

Копії вищезазначених наказів до суду першої інстанції під час розгляду справи не надавались. Копія наказу від 06.11.2018 № 951 надана відповідачем до суду першої інстанції після винесення оскаржуваного рішення разом із заявою про розяснення рішення. При цьому, додатків до цього наказу, які б підтверджували, що земельна ділянка, на яку претендує позивач, входить до складу земельної ділянки площею 31,00 га з кадастровим номером :06:004:0127, право оренди якої виставлено на земельні торги, відповідач не надав ані до суду першої, ані до суду апеляційної інстанції.

Беручи до уваги наведене, колегія суддів відхиляє посилання відповідача на вказані вище накази та інформаційну довідку.

З викладених вище підстав не беруться до уваги судом апеляційної інстанції копія наказу ГУ Держгеокадастру в Сумській області від 05.12.2018 № 1000 «Про проведення земельних торгів у формі аукціону», витяг з переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення, право оренди яких виставляється на земельні торги окремими лотами, а також договору оренди землі від 15.01.2019, укладеного ГУ Держгеокадастру в Сумській області як орендодавцем із ОСОБА_3 (Орендар).

З вищезазначених документів не вбачається, що земельна ділянка площею 2,00 га, на яку претендує позивач, входить до складу земельної ділянки площею 31,00 га, щодо якої проведено земельні торги та укладено договір оренди.

З приводу наданої відповідачем копії постанови Верховного Суду від 02.10.2018 по справі № 806/3708/15 слід вказати, що остання ухвалена у справі за інших фактичних обставин ніж у справі, що розглядається. Так, у справі № 806/3708/15 станом на час подачі позивачем клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (15.04.2015) та на час прийняття ГУ Держгеокадастру рішення про відмову у наданні такого дозволу (28.04.2015), існували підстави для відмови, передбачені ст.136 ЗК України, а саме наказ ГУ Держгеокадастру в Житомирській області від 15.04.2015 № 84, яким земельну ділянку, щодо якої позивачем було подано клопотання, було включено до переліку земельних ділянок, права оренди на які виставляються на земельні торги.

Разом з тим, в даному випадку, на час розгляду клопотання підстав для відмови не існувало, а отже, відмова є необґрунтованою.

Надані відповідачем копії постанов Другого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 по справі № 1840/3450/18 та від 28.02.2019 по справі № 1840/3627/18 не можуть бути взяті колегією суддів до уваги в якості доказу правомірності дій відповідача у спірних відносинах, оскільки відносини у вказаних справах виникли з приводу земельних ділянок в іншому районі Воскресенської сільської ради Буринського району Сумської області. Крім того, земельні ділянки, на які претендували позивачі, на час розгляду їх клопотань (30.08.2018) були віднесені наказом ГУ Держгеокадастру від 04.10.2017 № 664 до переліку земельних ділянок, права на які виставляються на земельні торги, в той час як у даній справі наказ про віднесення земельної ділянки до переліку було прийнято після розгляду клопотання позивачки.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Земельним кодексом України, без дотримання вимог частини другої статті 2 КАС України, а тому погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання протиправною та скасування відмови Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, викладеної у листі від 25.07.2018 №Г-8301-3639/21-18, у наданні ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га.

Твердження відповідача про втручання суду першої інстанції у дискреційні повноваження ГУ Держгеокадастру в Сумській області, колегія суддів вважає необґрунтованими, з наступних підстав.

Слід зазначити, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов'язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, "ефективний засіб правого захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи відповідача, що зобов'язання повторно розглянути заяву шляхом надання дозволу на розробку проекту землеустрою є втручанням в його дискреційні повноваження та виключну компетенцію з наступних підстав.

Згідно з положеннями Рекомендації Комітету ОСОБА_4 Європи № R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом ОСОБА_4 11 березня 1980 року під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов'язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб'єкта.

На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб'єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб'єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов'язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов'язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

У справі, що переглядається, повноваження щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою чи надання мотивовано відмови у його наданні, регламентовано частиною шостою статті 118 ЗК України.

Умови, за яких орган відмовляє у наданні дозволу, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, орган повинен надати дозвіл. Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу - надати дозвіл або не надати (відмовити). За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними. Тому ці доводи апеляційної скарги колегія суддів відхиляє.

Частиною четвертою статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.06.2018 та надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною (орієнтовною) площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована за межами населених пунктів на території Битицької сільської ради Сумського району Сумської області.

Такий висновок суду першої та апеляційної інстанцій узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 05.03.2019 по справі № 2040/6320/18.

Слід відмітити, що Головним управлінням Держгеокадастру в Сумській області листом від 30.03.2018 № Г-2445-2015/21-18 вже було відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0 га на території Косівщинської сільської ради Сумського району Сумської області з підстав непогодження Косівщинською сільською радою відведення позивачці земельної ділянки.

З урахуванням викладеного, зобовязання відповідача лише повторно розглянути питання про надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою без надання такого дозволу призведе до повторної відмови.

В даному випадку зобовязання надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою не є втручанням суду у дискреційні повноваження Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, а є обґрунтованим способом захисту порушеного права позивача, оскільки позивач звертався до відповідача з питанням щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, проте відповідач протиправно надав ОСОБА_1 формальну відмову.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 23 травня 2018 року у справі № 825/602/17 та від 22 грудня 2018 року у справі № 804/1469/17.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ч.4 ст.229, ст.ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Сумській області - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.10.2018 по справі № 1840/3364/18 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_5
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_6 ОСОБА_7