Справа № 580/266/19
Суддя: А.М. Бабич
Дата ухвалення: 2019-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про закриття провадження у справі

26 березня 2019 року справа № 580/266/19

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово у складі головуючого судді - Бабич А.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні в залі суду справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Відділу освіти Уманської міської ради про скасування рішень,

УСТАНОВИВ:

24.01.2019 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) (далі - позивач) звернулась з позовом до Відділу освіти Уманської міської ради (20300, Черкаська обл., м.Умань, вул.Костельна, буд.12) про скасування рішення тендерного комітету відділу освіти Уманської міської ради у формі протоколу від 04.01.2019 б/н, відповідно до якого відхилено тендерну пропозицію позивача, та рішення про відміну процедури закупівлі за кодом НОМЕР_2 - Молочні продукції різні (сметана 20%, ряжанка), номер оголошення - UA-2018-12-07-001438-с.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідач всупереч змісту тендерної документації відхилив тендерну пропозицію позивача з підстав не надання нею окремих передбачених законом документів, зважаючи, що тендерна документація не відповідає умовам поставки товарів. Позивач стверджує, що нею надані усі документи для участі у процедурі тендерної закупівлі. Тому просила задовольнити позов.

Ухвалою від 25.01.2019 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд здійснити у порядку спрощеного провадження без виклику сторін у судове засідання.

18.02.2019 на адресу суду надійшов відзив відповідача з проханням відмовити у задоволенні позову у зв'язку з тим, що надана позивачем документація не підтверджує можливості поставки нею продукції, що є предметом тендерної закупівлі.

Дослідивши письмові докази в матеріалах справи, оцінивши заявлені доводи сторін, суд дійшов висновку закрити провадження у справі у зв'язку з тим, що заявлений спір підвідомчий господарським судам, з огляду на таке.

Вирішуючи спір, суд встановив наявність судової практики Верховного Суду у подібних правовідносинах, яка відповідно до ч.6 ст.242 КАС України обов'язкова для врахування судом при виборі та застосуванні норм права.

Зокрема, у справі №127/19956/16-а (адміністративне провадження №К/9901/43072/18) за позовом ТОВ "Вінпродтрейд" про скасування рішення щодо відхилення тендерної пропозиції Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, розглянувши касаційну скаргу позивача на рішення судів першої та апеляційної інстанції, закрив провадження у справі, зазначивши, що за сутністю спору справа підлягає розгляду господарськими судами у порядку, визначеному нормами Господарського процесуального кодексу України.

Вказана справа є подібною, оскільки стосується аналогічного заявленому предмета спору.

Суд врахував, що завданням адміністративного судочинства відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Термін "суб'єкт владних повноважень" орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

При визначенні компетенції адміністративний суд виходить не лише із суб'єктного складу, а із суті спору. Так, спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб'єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій, яку треба розуміти як діяльність усіх суб'єктів владних повноважень з виконання покладених на них Конституцією чи законами України завдань.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

Суд врахував, що підстава та предмет позовних вимог (рішення тендерного комітету відповідача в порядку проведення процедури закупівлі відповідно до Закону України від 25.12.2015 №922-VIII "Про публічні закупівлі" (далі - Закон №922-VIII) стосуються здійснення відповідачем діяльності, спрямованої на укладення договорів про придбання товарів, робіт та послуг, а не під час здійснення останнім владних управлінських функцій.

Отже, відповідач у спірних правовідносинах виступає як учасник господарських правовідносин, а між сторонами спору відсутні правовідносини влади та підпорядкування.

Для вирішення спірних правовідносин необхідно перевірити обсяг наявності у позивача виробничих засобів та необхідних ресурсів для виконання господарських зобов'язань за умовами тендерної документації. З'ясування та перевірка таких фактів стосується ведення господарської діяльності позивача. Отже, вона має відбуватися з дотримання принципу змагальності сторін, а не офіційного з'ясування всіх обставин справи судом за правилами адміністративного судочинства, оскільки відповідач у цих правовідносинах не виконує владної управлінської функції.

Відповідно до п.п.5, 20 ч.1 ст.1 Закону 922-VIII договір про закупівлю - договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі та передбачає надання послуг, виконання робіт або набуття права власності на товари; публічна закупівля - це придбання замовником товарів, робіт і послуг у порядку, встановленому цим Законом.

За визначеннями п.п.9, 35 ст.1 Закону 922-VIII замовники - це органи державної влади, органи місцевого самоврядування та органи соціального страхування, створені відповідно до закону, а також юридичні особи (підприємства, установи, організації) та їх об'єднання, які забезпечують потреби держави або територіальної громади, якщо така діяльність не здійснюється на промисловій чи комерційній основі, за наявності однієї з таких ознак: юридична особа є розпорядником, одержувачем бюджетних коштів; органи державної влади чи органи місцевого самоврядування або інші замовники володіють більшістю голосів у вищому органі управління юридичної особи.

Учасник процедури закупівлі - це фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, юридична особа (резидент або нерезидент), яка подала тендерну пропозицію або взяла участь у переговорах у разі застосування переговорної процедури закупівлі.

Відповідно до ч.2 ст.32 Закону 922-VIII замовник укладає договір про закупівлю з учасником, який визнаний переможцем торгів протягом строку дії його пропозиції, не пізніше ніж через 20 днів з дня прийняття рішення про намір укласти договір про закупівлю відповідно до вимог тендерної документації та пропозиції учасника-переможця.

Ч.1 ст.36 Закону 922-VIII передбачено, що договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Оскільки спірне рішення про відхилення тендерної пропозиції позивача прийнято в порядку проведення процедури закупівлі відповідно до Закону 922-VIII, тобто під час здійснення відповідачем діяльності, спрямованої на укладення договорів про придбання товарів, робіт та послуг, а не під час здійснення останнім владних управлінських функцій в розумінні ст.3 КАС України, суд вважає, що правовідносини, які склалися між сторонами, не є публічно-правовими.

Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

У цивільних відносинах держава діє на рівних правах з іншими учасниками цих відносин (ч.1 ст.167 ЦК України); держава набуває і здійснює цивільні права та обов'язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом (ст.170 ЦК України).

За змістом статті 526 ЦК України, статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Позивач у спірних правовідносинах є суб'єктом господарювання, який надає послуги поставки товарів, а метою діяльності позивача як учасника господарських відносин є досягнення економічних та соціальних результатів та одержання прибутку відповідно до частини другої ст.3 ГК України.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Припинення дії, яка порушує право та визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб відповідно до п.п.3, 10 ч.2 ст.16 ЦК України є способами захисту цивільних прав та інтересів.

Отже, цей спір не підвідомчий адміністративному суду.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Оскільки визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу, зокрема, цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Згідно з ч.3 ст. 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності.

Відповідно до ч.1 ст.1 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

На підставі п.п.1, 10 ст.20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема:

справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;

справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб'єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб'єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем;

Отже, за суб'єктним складом сторін та сутністю спору ця справа підлягає розгляду господарськими судами у порядку, визначеному нормами ГПК України.

Якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, п.1 ч.1 ст.238 КАС України визначений обов'язок судді закрити провадження в адміністративній справі.

Тому суд дійшов висновку закрити провадження в адміністративній справі та відповідно до ч.1 ст.239 КАС України роз'яснити, що спір віднесено до юрисдикції господарського суду.

Сплачений позивачем згідно з платіжним дорученням від 22.01.2019 №3 судовий збір у сумі 3842,00 грн.підлягає поверненню позивачу на підставі ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 4, 168, 171, 183, 243, 248, 259-263 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

1. Закрити провадження у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Відділу освіти Уманської міської ради про скасування рішень.

2. Роз'яснити учасникам про підвідомчість спору господарським судам.

3. Повернути фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) з Державного бюджету України сплачений судовий збір в сумі 3842,00 грн. (три тисячі вісімсот сорок дві гривні 00 коп.).

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 15 днів з моменту її складення.

5. Копії ухвали направити учасникам спору.

Суддя А.М. Бабич