Справа № 520/8971/18
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2019-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2019 р.Справа № 520/8971/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Яковенка М.М. , Лях О.П. ,

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного Управління Державної міграційної служби в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.12.2018 року, головуючий суддя І інстанції: Старосєльцева О.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, по справі № 520/8971/18

за позовом ОСОБА_3 Тхі Тхіу

до Головного Управління Державної міграційної служби в Харківській області третя особа Управління Державної міграційної служби України в Київській області

про скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

16 жовтня 2018, позивач, ОСОБА_3 Тхі Тхіу звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного Управління Державної міграційної служби в Харківській області, третя особа Управління Державної міграційної служби України в Київській області, в якому просила суд:

- скасувати рішення Головного Управління Державної міграційної служби України в Харківський області від 17.09.2018 року про відмову в оформленні громадянки ОСОБА_4 ОСОБА_3 Тхі Тхіу ІНФОРМАЦІЯ_1 посвідки на постійне проживання в Україні, прийняте за результатом розгляду заяви від 01.09.2018 року;

- зобовязати Головне Управління Державної міграційної служби України в Харківський області здійснити оформлення та видачу громадянці ОСОБА_4 ОСОБА_3 Тхі Тхіу ІНФОРМАЦІЯ_1 посвідки на постійне проживання в Україні у звязку з досягненням 45-річного віку за заявою від 01.09.2018 року;

- стягнути з Головного Управління Державної міграційної служби України в Харківський області на користь громадянки ОСОБА_4 ОСОБА_3 Тхі Тхіу 07.02.1973року народження 1409 гривні 60 копійок здійснених нею судових витрат;

- встановити судовий контроль за виконанням ГУ ДМС України в Харківській області рішення Харківського окружного адміністративного суду;

- зобов'язати ГУ ДМС України в Харківській області надати звіт про виконання судового рішення, а в разі неподання такого звіту - встановити новий строк для подання звіту та накласти штраф.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 01.09.2018 року громадянка ОСОБА_4 ОСОБА_3 Тхі Тхіу звернулася з письмовою заявою до Слобідського РВ у м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби України якою просила здійснити їй обмін посвідки на постійне проживання в Україні серії ХР 19670 від 30.01.2009 року у зв'язку з досягненням 45-річного віку. Позивачем до заяви було надано усі документи, визначені законодавством та сплачено необхідні платежі. Слобідським РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківський області заяву про обмін посвідки на постійне проживання в Україні та документи позивача було прийнято та надіслано до ГУ ДМС України в Харківський області для прийняття рішення. Проте, ГУ ДМС України в Харківській області, у встановлений законом строк, не здійснив оформлення позивачу нової посвідки на постійне проживання в Україні, не повідомив позивача про прийняте ним рішення за результатом розгляду його заяви від 01.09.2018 року та не надав позивачу копії прийнятого ним рішення.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 07.12.2018 адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного Управління Державної міграційної служби України в Харківський області від 17.09.2018 року про відмову в оформленні громадянки ОСОБА_4 ОСОБА_3 Тхі Тхіу ІНФОРМАЦІЯ_1 посвідки на постійне проживання в Україні, прийняте за результатом розгляду заяви від 01.09.2018 року.

Зобовязано Головне Управління Державної міграційної служби України в Харківський області здійснити оформлення та видачу громадянці ОСОБА_4 ОСОБА_3 Тхі Тхіу, ІНФОРМАЦІЯ_1 посвідки на постійне проживання в Україні у звязку з досягненням 45-річного віку за заявою від 01.09.2018.

Стягнуто на користь ОСОБА_3 Тхі Тхіу за рахунок бюджетних асигнувань Головного Управління Державної міграційної служби України в Харківський області витрати зі сплати судового збору у розмірі 1409 грн. 60 коп.

Стягнуто з Головного Управління Державної міграційної служби України в Харківський області за рахунок бюджетних асигнувань на користь громадянки ОСОБА_3 Тхі Тхіу витрати пов'язані з правничою допомогою адвоката у розмірі 5000 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідачем, Головним Управлінням Державної міграційної служби в Харківській області, подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Харківського окружного адміністартивного суду від 07.12.2018 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні вимог ОСОБА_3 Тхі Тхіу.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник зазначає, що при прийнятті оскаржуваного рішення, суд першої інстанції не в повному обсязі надав оцінку обставинам, які наводив відповідач, здійснення обміну позивачеві посвідки на постійне проживання є передчасним рішенням. Також зазначає, що відшкодування судових витрат, пов'язаних з правничою допомогою адвоката є очевидно необґрунтованими, так як розмір витрат не є співрозмірним та пропорційним до предмету спору.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу позивач зазначає, що посилання відповідача на те, що ним не отримана відповідь від УДМС України в Київській області на запит, що унеможливлює видачу посвідки позивачу, не є обґрунтованими, оскільки вимоги Закону України "Про імміграцію" та Порядку № 321 не містять положень, що передбачають обов'язкове повідомлення про надходження відповідної заяви органу, який видавав посвідку, чи підтвердження певних фактів щодо заявника. Крім того, відповідачем не надано доказів, що дозвіл на імміграцію позивачу скасовано у порядку передбаченому ст. 12 Закону України "Про імміграцію".

В судовому засіданні представник позивача просила рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.12.2018 залишити без змін та апеляційну скаргу відповідача без задоволення.

Представник відповідача в судовому засіданні в судовому засіданні просив рішення суду першої інстанції скасувати з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_3 Тхі Тхіу, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянкою ОСОБА_4, паспорт типу Р, код VNM, номер 1296246, від 28.08.2009 року.

30.01.2009 року рішенням ВГІРФО УМВС України в Харківський області позивача документовано посвідкою на постійне проживання в Україні серії ХР № 19670 терміном дії безстроково.

22.09.2017року Департаментом реєстрації Харківської міської ради зареєстровано місце проживання позивача за адресою АДРЕСА_1.

Представником позивача 03.08.2018 направлено письмові запити до ГУДМС України в Харківській області та до ГУ ДМС у Київській області про надання інформації щодо ОСОБА_3 Тхі Тхіу, на які було надано відповіді (№6301.8.1-17471/63.2-18 від 10.08.2018 року та №3201.4-4292/3201.4-18 від 10.08.2018р.) повідомлено, що будь-які рішення щодо скасування посвідки на постійне проживання в Україні серії ХР 19670 від 30.01.2009 року гр. ОСОБА_4 ОСОБА_3 Тхі Тхіу ІНФОРМАЦІЯ_1 не приймались.

01.09.2018 року гр. ОСОБА_4 ОСОБА_3 Тхі Тхіу ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулася з письмовою заявою до Головного управління Державної міграційної служби України якою просила здійснити їй обмін бланку посвідки на постійне проживання в Україні серії ХР 19670 від 30.01.2009 року у зв'язку з досягненням 45-річного віку.

Позивачем до заяви було надано усі документи, визначені законодавством та сплачено необхідні платежі, що і не заперечувалось відповідачем.

Як зазначено відповідачем УДМС України в Харківській області надіслало до УДМС України в Київській області запит щодо надання інформації про стан чинності виданої посвідки на підстав для документування позивача посвідкою. Однак, відповідь на вказаний запит до ГУДМС України в Харківській області не надійшла.

17.09.2018р. Головним Управлінням Державної міграційної служби України в Харківський області прийнято рішення про відмову в оформленні громадянки ОСОБА_4 ОСОБА_3 Тхі Тхіу ІНФОРМАЦІЯ_1 посвідки на постійне проживання в Україні.

Як з'ясовано судом, юридичною підставою для прийняття рішення владним органом обрано положення п.п.11 пп. 62 Порядку оформлення, видачі, обміну скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визначення недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_5 України від 25.04.2018 року №321, а фактичною підставою послугувало твердження про ненадання ГУ ДМС України відповіді про стан чинності виданої позивачу посвідки та підстав для документування позивача посвідкою.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що дії відповідача щодо не здійснення оформлення позивачу нової посвідки на постійне проживання в України є протиправними та такими, що суперечать нормам чинного законодавства.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

За визначенням ст. 1 Закону України "Про імміграцію" імміграція - це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання; дозвіл на імміграцію - посвідка на постійне проживання - документ, що підтверджує право іноземця чи особи без громадянства на постійне проживання в Україні.

Згідно з п.1 Порядку №321 посвідка на постійне проживання (далі - посвідка) є документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує право на постійне проживання в Україні.

Відповідно до п.7 Порядку №321 обмін посвідки здійснюється у разі: 1) зміни інформації, внесеної до посвідки; 2) виявлення помилки в інформації, внесеній до посвідки; 3) закінчення строку дії посвідки; 4) непридатності посвідки для подальшого використання; 5) досягнення іноземцем або особою без громадянства 25- або 45-річного віку (у разі, коли іноземець або особа без громадянства документовані посвідкою, що не містить безконтактного електронного носія).

Пунктом 16 Порядку №321 встановлено, що документи для оформлення посвідки (у тому числі замість втраченої або викраденої), її обміну подаються до державного підприємства, що належить до сфери управління ДМС, центру надання адміністративних послуг (далі - уповноважений суб'єкт), територіальних органів/територіальних підрозділів ДМС, за місцем проживання іноземця або особи без громадянства.

Приписами пункту 40 Порядку №321 визначено, що для оформлення у зв'язку із втратою або викраденням посвідки, її обміну іноземець або особа без громадянства подають такі документи:

1) посвідку, що підлягає обміну (крім випадків втрати та викрадення);

2) паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства;

3) переклад на українську мову сторінки паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства, з особистими даними, засвідчений у встановленому законодавством порядку;

4) документи, що підтверджують обставини, у зв'язку з якими посвідка підлягає обміну (крім випадків, передбачених підпунктами 3-5 пункту 7 цього Порядку);

5) документ, що посвідчує особу законного представника, та документ, що підтверджує повноваження особи як законного представника, у разі подання документів законним представником;

6) документ, що підтверджує сплату адміністративного збору, або документ про звільнення від його сплати.

Іноземець або особа без громадянства під час подання документів пред'являють працівникові територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб'єкта оригінали документів, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-6 цього пункту.

До заяви-анкети додаються оригінали документа, зазначеного у підпункті 3 цього пункту, і документа, що підтверджує сплату адміністративного збору, та копії документів, зазначених у підпунктах 1, 2, 4 і 5 цього пункту, та документа про звільнення від сплати адміністративного збору, засвідчені працівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб'єкта шляхом проставлення відмітки Згідно з оригіналом та підпису із зазначенням його посади, прізвища, ініціалів та дати.

Оригінали документів, зазначених у підпунктах 1, 2, 4 і 5 цього пункту, та документа про звільнення від сплати адміністративного збору повертаються іноземцеві або особі без громадянства.

Відповідачем жодних зауважень до змісту чи до кількості доданих до заяви позивачем документів, зазначено не було.

Пунктом 43 Порядку №321 встановлено, що рішення про оформлення, обмін посвідки приймається територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС за результатами ідентифікації іноземця або особи без громадянства, перевірки поданих ними документів та у разі відсутності підстав для відмови в її оформленні.

Відповідно до п.44 Порядку №321 якщо втрачена або викрадена посвідка чи посвідка, що підлягає обміну, була видана територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, до якого подано заяву-анкету про оформлення, обмін посвідки, працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС порівнює дані іноземця або особи без громадянства та їх фотозображення з даними, наведеними в заяві-анкеті про оформлення втраченої або викраденої посвідки чи посвідки, що підлягає обміну, та даними відомчої інформаційної системи ДМС і сканує її із застосуванням засобів Реєстру до відомчої інформаційної системи ДМС.

У разі коли втрачена або викрадена посвідка чи посвідка, що підлягає обміну, була видана іншим територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, для підтвердження видачі не пізніше наступного дня після прийняття до розгляду заяви-анкети до такого територіального органу/територіального підрозділу ДМС надсилається запит.

Згідно з п.45 Порядку №321 перевірка за запитом проводиться протягом трьох робочих днів після його надходження. Під час перевірки відомості, зазначені в запиті, та фотозображення порівнюються з даними, наведеними в заяві-анкеті про оформлення втраченої або викраденої посвідки чи посвідки, що підлягає обміну, та фотозображенням, що міститься в ній. У графі Службові відмітки заяви-анкети про оформлення посвідки проставляється відмітка про дату надходження запиту та зазначаються найменування територіального органу/територіального підрозділу ДМС, який здійснює оформлення у звязку із втратою або викраденням, обмін посвідки, і підстави обміну.

За результатами перевірки надається відповідь територіальному органу/територіальному підрозділу ДМС, який надіслав запит, а заява-анкета про оформлення втраченої або викраденої посвідки чи посвідки, що підлягає обміну, сканується до відомчої інформаційної системи ДМС.

У разі коли під час порівняння фотозображень не встановлено тотожність зображеної на них особи або виявлено невідповідність відомостей, зазначених у запиті, даним, наведеним у заяві-анкеті про оформлення втраченої або викраденої посвідки чи посвідки, що підлягає обміну, про це повідомляється територіальному органу/територіальному підрозділу ДМС, який надіслав запит, для вжиття додаткових заходів з ідентифікації іноземця або особи без громадянства і з'ясування обставин виникнення розбіжностей.

Приписами п.46 Порядку №321 після проведення перевірок, підтвердження факту оформлення та видачі посвідки, ідентифікації іноземця або особи без громадянства керівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС приймає рішення про оформлення посвідки або про відмову в її оформленні.

Отже, в даному випадку орган ДМС мав прийняти рішення про оформлення посвідки або про відмову в її оформленні після проведення перевірок, підтвердження факту оформлення та видачі посвідки, ідентифікації іноземця або особи без громадянства, а саме після отримання відповіді на запит.

Проте, відповідач не отримавши відповідь від УДМС України в Київській області на запит, прийняв рішення від 17.09.2018 року про відмову в оформленні позивачу посвідки на постійне проживання в Україні.

Підпунктом 11 п. 62 Порядку №321 територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС відмовляє іноземцю або особі без громадянства в оформленні або видачі посвідки, в інших випадках, передбачених законом.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що п.п.11 п.62 вказаного Порядку, на який посилається відповідач при відмові позивачу в оформлені посвідки, є відсилочною нормою, а саме, при посиланні на нього має бути також зазначена норма іншого закону, яка передбачає інші підстави для відмови, крім тих, що наведені п.62 Порядку №321.

Досліджуючи зміст викладеної органом ДМС у заяві від 01.09.2018 відмови, колегія суддів зазначає, що відповідачем відповідно до п.п.11 п.62 Порядку №321 не зазначено іншої норми закону, на підставі якого останнім було прийнято рішення.

Посилання відповідача на те, що ним не отримана відповідь від УДМС України в Київській області на запит, що унеможливлює видачу посвідки позивачу, не є обґрунтованими, оскільки вимоги Закону України "Про імміграцію" та Порудку № 321 не містять положень, що передбачають обов'язкове повідомлення про надходження відповідної заяви органу, який видавав посвідку, чи підтвердження певних фактів щодо заявника.

Колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази, що дозвіл на імміграцію позивачу скасовано у порядку передбаченому ст.12 Закону України "Про імміграцію".

Крім того, листом ГУ ДМСУ в Київській області від 10.08.2018 та листом ГУ ДМСУ у Харківській області від 10.08.2018 підтверджено обставини дії первісно виданої іноземцю посвідки на постійне проживання в Україні, оскільки рішення про скасування даної посвідки не приймались.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першї інстанції щодо задоволення позовних вимог в частині скасування рішення Головного Управління Державної міграційної служби України в Харківський області від 17.09.2018 року про відмову в оформленні громадянки ОСОБА_4 ОСОБА_3 Тхі Тхіу ІНФОРМАЦІЯ_1 посвідки на постійне проживання в Україні, прийняте за результатом розгляду заяви від 01.09.2018 року.

Також, колегія суддів зазначає, що завданням адміністративного судочинства, є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення) не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету ОСОБА_5 Європи № Я (80)2, яка прийнята Комітетом ОСОБА_5 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Тобто, дискреційними є повноваження суб'єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною.

Разом з тим, враховуючи положення частини першої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, захист прав у сфері публічно-правових відносин можливий у спосіб зобов'язання відповідача прийняти певне рішення чи зобов'язання вчинити певні дії.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Зважаючи на те, що судом встановлено неправомірність оскаржуваного рішення відповідача, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо зобов'язання Головного Управління Державної міграційної служби України в Харківський області здійснити оформлення та видачу громадянки ОСОБА_4 ОСОБА_3 Тхі Тхіу ІНФОРМАЦІЯ_1 посвідки на постійне проживання в Україні у звязку з досягненням 45-річного віку за заявою від 01.09.2018 року, що є належним способом захисту та поновлення порушеного права позивача.

Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.09.2018 у справі №820/1329/17.

Також, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що витрати на професійну правничу допомогу, надану протягом розгляду справи у суді в розмірі 5000,00 грн. підлягають відшкодуванню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області.

Крім того, представником позивача під час розгляду справи в апеляційній інстанції подано заяву про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1900,00 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1 ст. 134 КАС України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат субєкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч. 2 ст. 134 КАС України).

За приписами п. 1 ч. 3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.4 ст.134 КАС України).

На підтвердження витрат сплати правової допомоги, наданої протягом розгляду справи в суді апеляційної інстанції, представником позивача надано до матеріалів справи: копію договору про надання правової допомоги № Д-87/18 від 03.08.2018 із адвокатом ОСОБА_1, додаткової угоди № 2 до договору про надання правової допомоги № Д-87/18 від 03.08.2018, копію довідки ПАТ КБ ПриватБанк про відкриття розрахункового рахунку на імя ОСОБА_1, копії квитанцій ПАТ КБ ПриватБанк про сплату послуг від 15.03.2019 в загальній сумі 1900,00 грн., копію акту виконаних робіт № 2 від 26.03.2019 до договору про надання правової допомоги №Д-87/18 від 03.08.2018, копії звітів по дебетовим та кредитовим операціях по рахунку адвоката №1976 за березень 2019 року.

У відповідності до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що витрати на професійну правничу допомогу, надану протягом розгляду справи у суді апеляційної інстанції в розмірі 1900,00 грн. підлягають відшкодуванню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст. 72-77, 90, 211 КАС України, суд доходить висновку, що у спірних правовідносинах владний суб'єкт не забезпечив реалізацію управлінської функції відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджено положення нормативних актів, що регулюють спірні правовідносини та дійшов вірного висновку, що факт порушення прав та інтересів позивача у спірних правовідносинах знайшов підтвердження проведеним судовим розглядом, що є визначеною процесуальним законом обставиною для задоволення заявлених вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визначе, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та працесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного Управління Державної міграційної служби в Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.12.2018 року по справі № 520/8971/18 залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного Управління Державної міграційної служби в Харківській області (вул. Римарська, буд.24, м. Харків, 61057, код 37764460) на користь громадянки ОСОБА_4 ОСОБА_3 Тхі Тхіу (ІНФОРМАЦІЯ_1, інпп НОМЕР_1) витрати на правничу допомогу в розмірі 1900 (тисяча дев'ятсот) гривень 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя ОСОБА_6
Судді ОСОБА_7 ОСОБА_8
Повний текст постанови складено 27.03.2019 року