Справа № 0440/5586/18
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2019-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 березня 2019 року м. Дніпросправа № 0440/5586/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач),

суддів: Білак С.В., Шальєвої В.А.,

за участю секретаря судового засідання Лащенко Р.В.

за участі сторін (представників): представник відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2018р. (суддя Кальник В.В.) в адміністративній справі №0440/5586/18 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування припису, визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач у липні 2018 р. звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування припису № ДН802/264/АВ/П від 27 червня 2018 року, винесений інспектором праці Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області; визнання протиправною та скасування постанови № ДН802/264/АВ/ІП-ФС/414 від 06 липня 2018 року про накладення штрафу у розмірі 3723,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані незгодою з приписом щодо усунення порушень ч.3 ст.184 КЗпП України, оскільки працівник не повідомляв про свій стан здоровя та не виходив на роботу, пояснення відмовлявся надавати, а тому і штраф застосовано неправомірно.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2018р. позов було задоволено.

Відповідач не поголившись з рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення, як таке що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Скарга обґрунтована тим, що відповідачем під час інспектування встановлено у тому числі порушення позивачем ч.3 ст.184 КЗпП України, у звязку з чим у відповідності до норм чинного законодавства прийнято припис та рішення про застосування штрафу.

Позивачем на апеляційну скаргу подано відзив, в якому просить у задоволенні скарги відмовити, оскільки судом першої інстанції встановлені вірно всі обставини справи та прийнято законне рішення.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі.

Позивач (представник) до суду апеляційної інстанції не зявився. Повідомлений про день та час розгляду справи. у відзиву зазначив, про розгляд справи судом апеляційної інстанції у його відсутність.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, у період з 19.06.2018 року по 20.06.2018 року на підставі наказу від 18.06.2018 року №516-І та направлення на проведення інспекційного відвідування № 181/4.2-7 від 18.06.2018 року Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області було проведено інспекційне відвідування фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 з питань додержання субєктами господарювання вимог законодавства про працю, за результатами якого складено акт інспекційного відвідування № ДН802/264/АВ від 20.06.2018 року (а.с. 102-122).

Вказаною перевіркою встановлено порушення ч.3 ст.184 КзпП України, а саме: згідно наказу № 8 від 31.07.2017 р. ОСОБА_3 було звільнено за прогули згідно п.4 ст.40 КзпП України з 01.08.2017 р. У своєму зверненні до органу Держпраці ОСОБА_3 вказує, що була вагітна на момент звільнення. ОСОБА_4 наданої ОСОБА_3 довідки Амбулаторії № 3 Центру первинної медико-санітарної допомоги № 5 Криворізької міської ради, вона перебувала на обліку з 28.08.2017 р. з діагнозом вагітність 11 тижнів, пологи відбулися 21.03.2018 р. Тобто на момент звільнення ОСОБА_3 дійсно була вагітна.

Акт перевірки підписано ОСОБА_2 20.06.2018 р. із запереченнями та отримано примірник 20.06.2018 р.

27.06.2018 року за наслідками проведеної перевірки Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області складено припис № ДН802/264/АВ/П, в якому приписано усунути порушення та забезпечити виконання вимог, зазначених у ньому, а саме ч.3 ст.184 КзпП України до 06.07.2018 року.

Рішенням щодо розгляду справи про накладення штрафу № ДН802/264/АВ/ІП від 27.06.2018 року призначено розгляд справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю на 06.07.2018 року о 10 год. 15 хв.

На підставі акта перевірки № ДН802/264/АВ від 20.06.2018 року відповідачем було винесено постанову № ДН802/264/АВ/ІП-ФС/414 від 06.07.2018 року про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами, відповідно до якої на позивача за порушення вимог ч.3 ст.184 КзпП України, на підставі абз. 8 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, накладено штраф у розмірі 3723,00 грн.

Незгода з приписом та рішенням про накладенні штрафу послугувало підставою звернення позивача до суду з відповідним позовом.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги прийшов до висновку, з урахуванням поданих доказів, що позивач приймаючи наказ про звільнення працівника за п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, не знав та не міг знати про стан здоровя працівника, який не виходив на роботу без поважних підстав, доказів про зворотне відсутні. Щодо правомірності оскарженого припису, та такий не містить визначення переліку дій, які саме необхідно вчинити субєкту господарювання, які заходи слід вжити задля усунення порушень.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції враховуючи наступне.

Відповідно до частини 1 статті 259 Кодексу законів про працю України, державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

ОСОБА_4 із Положенням про Державну інспекцію з питань праці України, затвердженим Указом Президента України від 06.04.2011 року №386/2011, є Державна інспекція з питань праці України, яка здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

Законом України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (далі Закон № 877-V) визначені правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю).

Постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року № 295 Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - обєкт відвідування) (далі - Порядок).

ОСОБА_4 пункту 19 та пункту 20 Порядку, за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року № 509 затверджено Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення (далі Порядок № 509).

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що інспекційне відвідування фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, позивача у справі, з питань додержання субєктами господарювання вимог законодавства про працю, за результатами якого складено акт інспекційного відвідування № ДН802/264/АВ від 20.06.2018 року, було проведено на підставі звернення працівника ОСОБА_3 (а.с. 100-123).

ОСОБА_4, встановлено, що відповідно до наказу позивача № 8 від 31.07.2017 р. ОСОБА_3 було звільнено за прогули згідно п.4 ст.40 КзпП України з 01.08.2017 р.

У своєму зверненні до органу Держпраці ОСОБА_3 вказує, що була вагітна на момент звільнення. ОСОБА_4 наданої ОСОБА_3 довідки Амбулаторії № 3 Центру первинної медико-санітарної допомоги № 5 Криворізької міської ради, вона перебувала на обліку з 28.08.2017 р. з діагнозом вагітність 11 тижнів, пологи відбулися 21.03.2018 р. Тобто на момент звільнення ОСОБА_3 дійсно була вагітна (а.с. 101, 131).

Акт перевірки підписано ОСОБА_2 20.06.2018 р. із запереченнями та отримано примірник 20.06.2018 р.

27.06.2018 року за наслідками проведеної перевірки Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області складено припис № ДН802/264/АВ/П, в якому приписано усунути порушення та забезпечити виконання вимог, зазначених у ньому, а саме ч.3 ст.184 КзпП України до 06.07.2018 року.

На підставі акта перевірки № ДН802/264/АВ від 20.06.2018 року відповідачем було винесено постанову № ДН802/264/АВ/ІП-ФС/414 від 06.07.2018 року про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами, відповідно до якої на позивача за порушення вимог ч.3 ст.184 КзпП України, на підставі абз. 8 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, накладено штраф у розмірі 3723,00 грн.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник відповідача зазначав, що припис підлягає виконанню шляхом поновлення позивачем працівника.

Проте, відповідно матеріалам справи, позивач підписуючи ОСОБА_4 відвідування із запереченнями, про що і зазначає у позові та відзиві на апеляційну скаргу, що працівник не ставив до відома роботодавця про свій стан здоровя. Також зазначає, що не міг бути обізнаний про те, що працівник є вагітною, враховуючи, що на відповідний облік ОСОБА_3 стала лише 28.08.2017 р., про що свідчить медична довідка (а.с. 131). Крім того, позивач зазначає, що звільнення за п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗ пП України відбулось у відповідності до норм чинного законодавства.

Доводи позивача на думку суду апеляційної інстанції щодо стану здоровя працівника, заслуговують на увагу, з урахуванням інформації медичної довідки.

Таким чином, колегія суддів вважає, що зазначене у ОСОБА_4 порушення, по суті свідчить про наявність спору щодо правомірного (або неправомірного) звільнення.

Проте надання оцінки правомірності звільнення працівника позивача не належить до компетенції адміністративного суду.

Крім того, відмова роботодавця від скасування наказу про звільнення працівника з порушенням норм чинного законодавства про працю, у разі встановлення такого, тягне за собою відповідальність, передбачену законодавством (кримінальну, адміністративну та дисциплінарну).

Проте доказів щодо вирішення питання про притягнення позивача до одного з виду відповідальності відсутні.

У разі надходження звернень працівників, звільнених на підставі п.4 ст. 36 КЗпП України під відповідач має провести перевірку (інспекційне відвідування) і у разі виявлення порушень вжити заходів в межах повноважень щодо усунення порушень та притягнення до відповідальності винних посадових осіб.

З метою сприяння у поновленні працівника на роботі та забезпеченні дотримання вимог законодавства про працю відповідач, відповідно до своїх повноважень може складати адміністративний протокол щодо правопорушення за ст. 41 КУпАП, направлення матеріалів до правоохоронних органів, повідомлення про факти порушень органів прокуратури тощо.

В той же час, внесення припису про поновлення працівника на роботі, на думку колегії суддів, виходить за межі повноважень посадових осіб Держпраці України та її територіальних органів.

Таким чином суд першої інстанції прийшов до вірного висновку що в даному випадку були відсутні підстави для складання припису, а також прийняття рішення про накладення штрафу.

Також, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що припис не містить визначення переліку дій, які саме необхідно вчинити субєкту господарювання, які заходи слід вжити задля усунення порушень, а також таке формулювання виключає можливість відстежити виконання вимог припису.

Враховуючи викладене, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, рішення прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

Керуючись ст. 315, ст. 316, ст.ст. 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2018р.(суддя Кальник В.В.) в адміністративній справі №0440/5586/18 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування припису, визнання протиправною та скасування постанови залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню.

Повний текст постанови складено 26 березня 2019 року.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя С.В. Білак

суддя В.А. Шальєва