Справа № 219/14592/18
Суддя: Радченко Л. А.
Дата ухвалення: 2019-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2019 року м.Бахмут

Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Радченко Л.А.,

за участю секретаря Лосинської І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Бахмут справу за адміністративним представника позивача ОСОБА_1 до інспектора СРПП № 2 Костянтинівського відділення поліції Бахмутського ВП Головного управління Національної поліції в Донецькій області ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову інспектора СРПП № 2 Костянтинівського відділення поліції Бахмутського ВП ГУ Національної поліції в Донецькій області ОСОБА_2, серії НК № 203530 від 17.07.2018 року, у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 08.12.2018 року позивач отримав пенсію, яку принесла листоноша, в меншому розмірі ніж було нарахована під час її призначення, листоноша роз'яснень з приводу меншого розміру пенсії надати не змогла, тому, 10.12.2018 року позивач звернувся до ПФУ з проханням пояснити, на якій підставі зменшився розмір пенсії, та отримав відповідь, щодо якої виплата пенсії зменшилася у звязку з утриманнями, які провадяться згідно з постановою держвиконавця. 10.12.2018 року позивач звернувся з письмовою заявою до ВДВС щодо надання документів, на підставі яких відкрите виконавче провадження, та роз,яснення щодо не направлення позивачу необхідн6им документів щодо добровільного виконання стягнення, призупинення виконавчого провадження до вирішення в суді питання щодо предмету спору.

18.12.2018 року держвиконавцем була надана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, серії НК № 203530 від 17.07.2018 року, між тим, письмову відповідь на звернення позивача та постанову про відкриття провадження позивач не отримав, оскільки, державний виконавець обіцяв надати вказані документи впродовж місяця.

З наданої держвиконавцем вищевказаної постанови про накладення адміністративного стягнення вбачається, що позивача притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. у зв'язку із тим, що він 17.07.2018 року, о 09 год. 40 хв., нібито на вимогу працівника поліції, керуючи автомобілем ГАЗ-24, номерний знак НОМЕР_1, не предявив посвідчення водія відповідної категорії в м. Костянтинівка по вул. О.Тихого, біля буд. 44 б.

Вважає, що вищевказана постанова є безпідставною, незаконною та необгрунтованою, оскільки, адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, позивач не вчиняв, крім того, вищевказану постанову позивач не отримував та не підписував, тобто, був позбавлений права на її оскарження. При цьому, позивач пред'явив відповідачу посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, про що свідчить постанова Артемівського міськрайонного суду Донецької області по справі № 219/9315/18 від 11.10.2018 року, яка винесена після розгляду протоколу про адміністративне правопорушення від 17.07.2018 року, та яка складена за те, що позивач керуючи автомобілем ГАЗ-24, в м. Костянтинівна по вул.О.Тихого, після зупинки ТЗ відповідачем відмовився продути газосигналізатор. В зазначеній постанові в описовій та мотивувальній частині відсутні посилання щодо керування транспортним засобом без водійського посвідчення чи водійського посвідчення відповідної категорії, але вказано, що протокол про адміністративне правопорушення щодо відмови продути газосигналізатор від 17.07.2018 року, позивач підписав без зауважень. Під час судового розгляду в зазначеній судовій справі поліцією не було повідомлено суду про керування позивачем транспортним засобом без водійського посвідчення чи водійського посвідчення відповідної категорії. Цей факт обовязково був би прийнятий судом як обтяжуюча обставина, яка повинна була вплинути на резолютивну частину рішення суду.

Так, відповідач, в постанові про накладення адміністративного стягнення, серії НК № 203530, не зазначив, що позивач керував транспортним засобом без водійського посвідчення, а зазначив, що позивач керував транспортним засобом без водійського посвідчення відповідної категорії, тобто, можна зробити висновок, що у позивача є ще якесь водійське посвідчення, іншої категорії, яке все ж таки дозволяє йому керувати транспортним засобом, але не автомобілем ГАЗ-24.

У позивача є одне водійське посвідчення серії ВВТ № 623058, видане 21.01.2014 року, з категоріями, на право керування: А-1; А; Б-1; Б, яке було позивачем надано під час зупинки відповідачем.

Одночасно позивач зазначив, що оскаржувану постанову він отримав лише 18.12.2018 року, а звернувся до суду із дійсним позовом 19.12.2018 року, тобто, ним не порушений строк звернення з позовом до суду.

Позивач в судове засідання не зявився надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просить справу розглядати без його участі.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомленим належним чином, відзив на позов не подав.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також, достатність і взаємний звязок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні, суд прийшов до наступного.

Згідно з п. 1 ч.1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права.

Частиною 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Таким чином, для визнання будь-якого акта суб'єктів владних повноважень протиправним та його скасування необхідно встановити наявність хоча б однієї із підстав визначених статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з ч.1 та 2 ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави , застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що постановою інспектора СРПП № 2 Костянтинівського ВП Головного управління Національної поліції в Донецькій області ОСОБА_2, серії НК №203530 від 17.07.2018 року, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляд штрафу у розмірі 425 гривень. Відповідно до даної постанови позивача було визнано винним в тому, що 17.07.2018 року, о 09 год. 40 хв., в м. Костянтинівка по вул. О.Тихого біля буд. 44 б, ОСОБА_1 керував автомобілем не маючи при собі посвідчення водія відповідної категорії, проте керував даним транспортним засобом, чи порушив п. 2.1 а ПДР України (а.с.7).

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач категорично заперечує свою вину в скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, при цьому, дані твердження позивача жодним чином не спростовуються.

Відповідач в судове засідання не зявився, жодних доказів, які б підтверджували правомірність винесеної ним 17.07.2018 року постанови серії НК № 203530, суду не надав, а також, не подав і відзиву на позов, що судом відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України кваліфікується як визнання позову.

Згідно з п. 8 ч. 1ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно з ч.1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно зі ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) забезпечує всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин справи, зокрема підлягають з'ясуванню чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Рішення про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 р. №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. Зокрема, у ній мають бути наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що сама по собі одна лише постанова в справі про адміністративне правопорушення, коли позивач категорично заперечує не лише свою вину, а і розгляд такого правопорушення за його участю, та при відсутності інших належних та допустимих доказів, які б підтверджували вчинення позивачем даного правопорушення, не є беззаперечним доказом того, що позивач ОСОБА_1 дійсно скоїв правопорушення, яке передбачене ч.1 ст.126 КУпАП.

За таких обставин суд вважає, що вина позивача в скоєнні правопорушення, яке передбачене ч.1 ст. 126 КУпАП не доведена, а тому, постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Керуючись ст. ст. 5, 6, 19, 20, 77, 90, 121, 229, 242, 246, 250, 286 КАС України суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса проживання: Донецька обрость, Бахмутський район, с. Іванівське, вул. Шосейна, 77, ідентифікаційний номер НОМЕР_2), до інспектора СРПП № 2 Костянтинівського відділення поліції Бахмутського ВП Головного управління Національної поліції в Донецькій області ОСОБА_2 (адреса місцезнаходження: Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Злагоди,2) про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.

Постанову інспектора СРПП № 2 Костянтинівського відділення поліції Бахмутського ВП Головного управління Національної поліції в Донецькій області ОСОБА_2, серії НК № 203530 від 17.07.2018 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 425 грн., визнати протиправною та скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Першого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.А. Радченко