Справа № 826/5489/17
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2019-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/5489/17 Суддя (судді) першої інстанції: Огурцов О.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Мельничука В.П., Земляної Г.В., при секретарі - Рейтаровській О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 серпня 2018 року адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у місті Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Київська міська рада, про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 20-1305 від 08.02.2017 р. яким позивачеві визначено суму податкового зобов'язання із сплати земельного податку з фізичних осіб в розмірі 74 459 грн. 04 коп.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що він є власником нежитлової будівлі, разом з тим, право власності на земельну ділянку за ним не зареєстровано, а відтак він не набув статусу платника земельного податку.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 серпня 2018 року адміністративний позов задоволено повністю.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення і прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 наполягає на законності та обґрунтованості рішення суду.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 23.08.2016 за реєстр. №667 ОСОБА_2 на праві приватної власності належить нежитлове приміщення загальною площею 640,00 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

08.02.2017 Державною податковою інспекцією у Деснянському районі ГУ ДФС у місті Києві прийнято податкове повідомлення-рішення № 20-1305 яким позивачеві визначено суму грошового зобов'язання із сплати земельного податку з фізичних осіб в розмірі 74 459 грн. 04 коп.

Статтею 206 Земельного кодексу України визначено, що використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Відповідно до підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 ПК України (тут та надалі у редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) плата за землю - обов'язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Підпункт 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначає земельний податок, як обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.

Згідно статті 269 ПК України платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Стаття 270 ПК України визначає, що об'єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні, а також земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Відповідно до статті 271 ПК України базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

Згідно пункту 286.1 статті 286 ПК України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Пунктом 286.5 статті 286 ПК України передбачено, що нарахування фізичним особам сум податку проводиться органами державної податкової служби, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Згідно пункту 287.1 статті 287 ПК України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Відповідно до пункту 287.6 названої статті ПК України при переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Тобто, законодавством передбачено диференційований підхід при визначенні розміру податкового зобов'язання з податку на землю. З метою нарахування податку на землю податковому органу під час винесення податкового повідомлення-рішення необхідно оцінювати комплекс обставин, передбачених статтею 271 ПК України, а також, серед іншого, з'ясовувати чи зареєстровано право власності на приміщення, що знаходяться на цій земельний ділянці, яка їх площа та цільове призначення, чи є підстави для врахування пропорційної частки прибудинкової території тощо.

Судом попередньої інстанцій встановлено та підтверджується матеріалами справи, що право власності/користування на земельну ділянку, що знаходиться під належним позивачу майном, він не оформив.

Як вбачається із заперечень відповідача, при здійсненні розрахунку земельного податку з фізичних осіб та прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення - рішення ним було використано дані ПК «Кадастр» станом на 07.04.2017, надані Департаментом земельних ресурсів КМДА.

Таким чином, має місце невідповідність розрахунку грошового зобов'язання з земельного податку, зробленого податковим органом, фактичним даним.

Підставою для нарахування земельного податку є виключно дані державного земельного кадастру. Натомість відповідачем здійснено таке нарахування виходячи з даних, отриманих з неналежних джерел, що мало наслідком неправильне визначення податкового зобов'язання з земельного податку.

За таких обставин, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції про протиправність прийняття спірного податкового повідомлення-рішення та наявності підстав для задоволення позову.

Правова позиція з цього питання висловлена Верховним Судом у постанові від 12.06.2018 р. у справі № 826/13291/16.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що окружним адміністративним судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у місті Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 серпня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанова складена в повному обсязі 26 березня 2019 р.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя В.П.Мельничук

суддя Г.В.Земляна