Справа № 1.380.2019.001339
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2019-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 1.380.2019.001339
У Х В А Л А

з питань забезпечення позову

25 березня 2019 року

Суддя Львівського окружного адміністративного суду Костецький Н.В. розглянувши заяву позивача про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про визнання протиправним і скасування наказу,-

в с т а н о в и в:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним і скасування наказу від 12.03.2019 № 1527 Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи-платника податків ОСОБА_1

Одночасно з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову від 22.03.2019 (вх. № 9758), у якій просить забезпечити поданий позов шляхом заборони вчиняти подальші дії з проведення позапланової документальної невиїзної перевірки фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 на підставі наказу від 12.03.2019 № 1527, написання акта перевірки та прийняття податкових повідомлень-рішень на підставі акту перевірки.

Заява обґрунтована тим, що оскаржений наказ прийнятий з грубими порушеннями вимог пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78, ст. 79 Податкового кодексу України. Позивач зазначає, що у листі від ГУ ДФС у Львівській області від 24.01.2019 № 3396/10/13.07-10-1 не зазначено, що саме позивачем порушено у нарахуванні та сплаті податків, та не зазначено перелік документів, які позивач зобовязана була надати. У звязку з чим ОСОБА_1 надано відповідь, що нею будуть наданні пояснення в разі приведення своїх вимог ГУ ДФС у Львівській області у відповідність до положень п.73.3 ст. 7.3 Податкового кодексу України. Вважає, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди майновим правам, свободам та інтересам позивача. Крім того, зазначає, що ознайомившись з листом ГУ ДФС у Львівській області від 13.03.2019 № 13297/10/13.7-10 ОСОБА_1 зрозуміла, що службовці фіскальної служби мають намір вчинити протиправні дії, а саме донарахувати податок на додану вартість за реалізовані квартири. Звертає увагу, що ОСОБА_1, не зареєстрована підприємцем та в даному випадку відповідно до статей 180, 181, 182 Податкового кодексу України не може бути платником ПДВ і відповідно нараховувати та сплачувати його до бюджету. Своїми незаконними діями ГУ ДФС у Львівській області може завдати значної майнової та моральної шкоди, а для відновлення порушених прав, свобод та інтересів необхідно буде докласти значних зусиль, витрат коштів та часу.

Зідно з ч. 1 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадження якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

При постановленні ухвали суд виходить з такого.

Відповідно до ч.ч. 1 - 2 ст. 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності субєкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обовязку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 КАС України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Отже, забезпечення адміністративного позову - це вжиття адміністративним судом, в провадженні якого знаходиться справа, певних процесуально-правових заходів щодо охорони прав, свобод та інтересів позивача, які б гарантували виконання рішення суду, у разі задоволення позову; для задоволення судом поданої позивачем заяви про забезпечення адміністративного позову останній має обґрунтувати необхідність задоволення такого клопотання та довести, що незадоволення клопотання призведе хоча б до одного із наслідків, передбачених ч. 2 ст. 150 КАС України.

За приписами п. 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ від 06.03.2008 № 2, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування обставин, які б свідчили про наявність зазначених вище підстав для забезпечення позову.

У випадку звернення сторони із заявою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із таким клопотанням.

З цією метою обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Тому, у вирішенні питання про забезпечення позову адміністративний суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Розглянувши подану позивачем заяву про вжиття заходів забезпечення позову, суд зазначає, що нею не наведено обставин та не надано будь-яких доказів до заяви про забезпечення позову, які б свідчили, що виконання рішення у справі у разі задоволення позовних вимог з метою захисту прав, свобод та інтересів позивача буде ускладеним або неможливим без вжиття заходів забезпечення позову, а також, що для відновлення таких прав і свобод необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Суд зазначає, що забезпечення позову шляхом заборони вчиняти відповідачу подальші дії з проведення позапланової документальної невиїзної перевірки фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 на підставі наказу від 12.03.2019 № 1527, написання акта перевірки та прийняття податкових повідомлень-рішень на підставі акту перевірки не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. Заборона вчинення суб'єкту владних повноважень дій у даному випадку є втручанням суду у дискреційні повноваження фіскального органу та вирішення спору по суті позовних вимог.

Окрім цього, суд зазначає, що сам факт подання позову не може бути підставою для забезпечення позову. Водночас, при розгляді заяви про забезпечення позову не вирішується питання про законність оскарженого рішення, дій чи бездіяльності відповідача. Оцінка протиправності таких рішень, дій та бездіяльності відповідача буде надана під час розгляду справи по суті.

Таким чином, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, з урахуванням розумності та обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 150-154, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ухвалив :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статями 294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням вимог підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідні положення цього Кодексу.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Суддя Костецький Н.В.