Справа № 200/2300/19-а
Суддя: Тарасенко І.М.
Дата ухвалення: 2019-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2019 р. Справа№200/2300/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тарасенка І.М., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Великоновосілківському районі Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення від 19.12.2018 року № 33 та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Великоновосілківському районі Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення від 19.12.2018 року № 33 та зобовязання вчинити певні дії. Просив визнати неправомірним рішення відповідача від 19 грудня 2018 року № 33 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії та скасувати його; зобовязати відповідача з урахуванням висновків суду по справі повторно розглянути заяву ОСОБА_1 № 3698 від 10.12.2018 року про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах зарахувавши до спеціального (пільгового) страхового стажу позивача, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах передбаченого п. 2 ст. 114 Закону України «про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» періоди строкової військової служби позивача в лавах збройних сил ОСОБА_2 з 30.06.1984 року по 24.04.1986 року; роботи на підприємстві Шахта імені ОСОБА_3 виробничого обєднання «Донецьквугілля» з 13.07.1983 року по 24.08.1983 року у якості електрослюсаря підземного з повним робочим днем в шахті; роботи на підприємстві Шахта «Кіровська» виробничого обєднання «Донецьквугілля» з 18.10.1983 року по 30.12.1983 року у якості електрослюсаря підземного з повним робочим днем під землею; роботи на підприємстві Шахта ім. М. Горького виробничого обєднання «Донецьквугілля» з 03.06.1986 року по 28.04.1988 року у якості електрослюсаря підземного з повним робочим днем в шахті та з 28.04.1988 ркоу по 01.04.1993 року у якості прохідника підземного з повним робочим днем в шахті; роботи на підприємстві «Шахтоуправління «Донбас» виробничого обєднання «Донецьквугілля» з 08.04.1993 року по 06.01.1994 року у якості прохідника підземного з повним робочим днем в шахті.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що рішенням № 33 від 19.12.2018 року управління Пенсійного фонду України в Великоновосілківському районі Донецької області відмовило ОСОБА_1 в призначені пенсії через відсутність у позивача пільгового підземного страхового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах передбаченого п. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Отже, позивач вважає такі дії відповідача неправомірними, у звязку з чим звернувся до суду.

19 листопада 2018 року відкрито провадження по справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження.

Представник відповідача через відділ діловодства та документообігу Донецького окружного адміністративного суду надав відзив на позовну заяву в якому, крім іншого зазначив, що позивачу не зараховано до пільгового стажу спірні періоди, оскільки він не надав довідки, які підтверджують пільговий характер роботи, записи в трудовій книжці позивача не містять відомостей про характер виконуваної роботи, зокрема перебування та роботу Позивача повний робочий день під землею. Крім того зазначив, що позивачем не надано жодних документів чи матеріалів щодо підтвердження здійснення атестації робочих місць за спірний період. Просив відмовити у задоволені позову.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти нього, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1.

10 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до управління Пенсійного фонду України в Великоновосілківському районі Донецької області з заявою про призначення пільгової пенсії відповідно до п. 2 ст. 114 Закону україни «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Рішенням № 33 від 19 грудня 2018 року управління Пенсійного фонду України в Великоновосілківському районі Донецької області відмовило позивачу в призначенні пенсії через відсутність пільгового підземного страхового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах передбаченого п. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Відповідач не зарахував ОСОБА_1 до його спеціального (пільгового підземного) страхового стажу, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах передбаченого п. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» наступні періоди роботи ОСОБА_1: на підприємстві Шахта імені ОСОБА_3 виробничого обєднання «Донецьквугілля» з 13.07.1983 року по 24.08.1983 року у якості електрослюсаря підземного з повним робочим днем в шахті; на підприємстві Шахта «Кіровська» виробничого обєднання «Донецьквугілля»з 18.10.1983 року по 30.12.1983 року у якості електрослюсаря підземного з повним робочим днем під землею; на підприємстві Шахта ім. М. Горького виробничого обєднання «Донецьквугілля» з 03.06.1986 року по 28.04.1988 року у якості електрослюсаря підземного з повним робочим днем в шахті та з 28.04.1988 року по 01.04.1993 року у якості прохідника підземного з повним робочим днем в шахті; на підприємстві «Шахтоуправління «Донбас» виробничого обєднання «Донецьквугілля» з 08.04.1993 року по 06.01.1994 року у якості прохідника підземного з повним робочим днем в шахті. Отже, спірного рішення відповідач визначив наявність у ОСОБА_1 тільки 28 днів пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах передбаченого п. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Як вбачається з трудової книжки позивача БТ-І 9564165 позивач працював по посадах у вугільній промисловості, а саме: .: на підприємстві Шахта імені ОСОБА_3 виробничого обєднання «Донецьквугілля» з 13.07.1983 року по 24.08.1983 року у якості електрослюсаря підземного з повним робочим днем в шахті; на підприємстві Шахта «Кіровська» виробничого обєднання «Донецьквугілля»з 18.10.1983 року по 30.12.1983 року у якості електрослюсаря підземного з повним робочим днем під землею; на підприємстві Шахта ім. М. Горького виробничого обєднання «Донецьквугілля» з 03.06.1986 року по 28.04.1988 року у якості електрослюсаря підземного з повним робочим днем в шахті та з 28.04.1988 року по 01.04.1993 року у якості прохідника підземного з повним робочим днем в шахті; на підприємстві «Шахтоуправління «Донбас» виробничого обєднання «Донецьквугілля» з 08.04.1993 року по 06.01.1994 року у якості прохідника підземного з повним робочим днем в шахті. Зазначені записи у трудовій книжці виконані належними посадовими особами, засвідчені підписами начальниками відділів кадрів відповідного підприємства та скріплені печатками.

Трудова книжка, відповідно до положення ст. 48 КЗпП України, ст. 62 Закону № 1788-XII та згідно п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у них, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, є основним документом, що підтверджує пільговий стаж роботи працівника.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законами України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII, «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV.

Згідно пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV особам, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом № 1788-XII.

Порядок звернення за призначенням пенсії, строки призначення та виплати пенсії, припинення та поновлення виплати пенсії передбачені статтями 44, 45, 49 Закон № 1058-IV.

Відповідно до частини 1 статті 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Частиною 1 статті 45 Закону № 1058-IV встановлено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

Частиною 5 цієї статті передбачено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за №1566/11846 (далі Порядок № 22-1).

Пунктом 4.3. Порядку № 22-1 встановлено, що не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Згідно п «а» ч. 1 ст. 13 Закону № 1788-XII на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

За приписами ст. 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 637 від 12.08.1993 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі Порядок № 383) передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Пунктом 10 зазначеного Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку.

Відповідно до пункту 4.5 Порядку № 383, якщо ж атестація з 21 серпня 1992 року не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21 серпня 1997 року, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21 серпня 1992 року включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком та розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі Мінпраці) від 1 вересня 1992 року № 41 (далі Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Комплексний аналіз норм Закону № 1788-ХІІ та Порядку дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для пільгового стажу є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Підтвердженням (доказом), що позивач, у вищезазначені періоди (які не зараховані позивачу до пільгового стажу) працював повний робочий день на підземних роботах - є записи в його трудовій книжці, що відповідає вимогам законодавства і не потребує інших способів доведення цього факту.

Наведене свідчить про наявність у позивача права на пенсію згідно ст. 13 п. «а» Закону № 1788-XII.

Суд зазначає, що стаж роботи позивача на різних посадах/роботах, які повязані із виконанням підземних робіт підтверджений належними записами в трудовій книжці.

Такий висновок зробив Верховний Суд України в постанові від 17.03.2015 року у справі № 21-585а14 і суд враховує його при розгляді даної справи на підставі абзацу 2 ч. 1 ст. 244-2 КАС України.

Позивач має належним чином оформлену трудову книжку, в якій містяться записи про відповідний трудовий стаж із відомостями, які відповідають вимогам законодавства на підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до ст. 13 п. «а» Закону № 1788-XII.

Щодо вимог позивача про зарахування до пільгового стажу період проходження ним строкової військової служби в лавах збройних сил ОСОБА_2, суд зазначає наступне.

З 1 січня 2006 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо зарахування до стажу роботи, який дає право на пенсію на пільгових умовах, часу проходження строкової військової служби» який абз. 2 п. 1 ст. 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» доповнено двома реченнями такого змісту: «Час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалась за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі і час проходження строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах».

Судом встановлено, що позивач на час призиву на військову службу не працював. Відповідно до запису № 6 трудової книжки БТ-І № 9564165: 24.04.1984 року звільнений по завершенні виробничої практики (Наказ № 375-к від 16.06.194 року) та № 7 та 8 від служба в ОСОБА_2 армії з 30.06.1984 року по 24.04.1986 року, що також підтверджується військовий квиток НУ № 9125531.

Отже, суд приходить до висновку, що в частині позовних вимог щодо зарахування служби в ОСОБА_2 армії не підлягає задоволенню.

Оцінюючи вказані вище докази та вирішуючи справу в цілому, суд виходить з того, що згідно з положеннями ч. 2 ст. 2 КАС України (в редакції, що набрала чинності з 15 грудня 2017 року) в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Так, відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно положень ст. 3 Конституції України, як Основного Закону України - людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Відповідно до ст. ст. 21, 22 Конституції України - усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Конституційні права і свободи людини і громадянина, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави; суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Як зазначив ЄСПЛ у справі «Andrejeva v. Latvia» (п. 77 рішення Великої палати ЄСПЛ від 18.02.2009 р.) стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції не накладає ніяких обмежень на свободу держави, що ратифікувала Конвенцію, приймати рішення про те, чи створювати якусь схему соціального забезпечення, або обирати тип або розмір виплат, які надаються відповідно до будь-якої такої схеми. Однак, якщо в державі існують чинні законодавчі норми, що передбачають такі виплати на основі права на соціальну підтримку незалежно від того, чи обумовлені вони попередньою сплатою внесків ці норми слід вважати такими, що створюють майновий інтерес, що потрапляє в сферу дії статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції для осіб, що відповідають пропонованим до благо отримувачів вимогам.

У справі «Будченко проти України» (рішення від 24 квітня 2014 року, заява № 38677/06) ЄСПЛ також зазначив, що якщо у Договірній державі є чинне законодавство, яким виплату коштів передбачено як право на соціальні виплати (обумовлені чи не обумовлені попередньою сплатою внесків), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію статті 1 Першого протоколу, відносно осіб, які відповідають її вимогам.

Отже, враховуючи те, що майновий інтерес позивача ґрунтується на положеннях чинного законодавства, зокрема, ст. 13 Закону № 1788-XII, стандарти ЄСПЛ можуть і повинні бути застосовані до цього випадку. ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п. 53 рішення у справі «Ковач проти України», п. 59 рішення у справі «Мельниченко проти України», п. 50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» тощо).

Це, звичайно, не означає, що суд має приймати рішення на користь людини кожного разу, коли вона про це просить, але суд повинен оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними, тобто людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав навіть теоретично. Більше того, відповідно до ст. 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою.

З дослідженої трудової книжки ОСОБА_1, копія якої знаходиться в матеріалах справи, вбачається, що в ній мають місце записи, в яких присутні всі відомості що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників.

Відповідно до статі 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, відповідачем не доведено та не надано доказів на підтвердження правомірності дій під час розгляду питання про нарахування пенсії та не врахування спірних періодів пільгового стажу позивача, а саме: на підприємстві Шахта імені ОСОБА_3 виробничого обєднання «Донецьквугілля» з 13.07.1983 року по 24.08.1983 року у якості електрослюсаря підземного з повним робочим днем в шахті; на підприємстві Шахта «Кіровська» виробничого обєднання «Донецьквугілля»з 18.10.1983 року по 30.12.1983 року у якості електрослюсаря підземного з повним робочим днем під землею; на підприємстві Шахта ім. М. Горького виробничого обєднання «Донецьквугілля» з 03.06.1986 року по 28.04.1988 року у якості електрослюсаря підземного з повним робочим днем в шахті та з 28.04.1988 року по 01.04.1993 року у якості прохідника підземного з повним робочим днем в шахті; на підприємстві «Шахтоуправління «Донбас» виробничого обєднання «Донецьквугілля» з 08.04.1993 року по 06.01.1994 року у якості прохідника підземного з повним робочим днем в шахті.

Оскільки суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, та на свій розсуд розраховувати страховий та пільговий стаж позивача, суд вважає, що належним способом захисту прав позивача, буде зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву з врахуванням вищенаведених обставин.

З огляду на встановлені обставини справи та наведені норми закону, якими регулюються спірні відносини, з урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення пенсії та визначення підстав, за яких призначається пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог яке полягає у визнанні протиправними дії відповідача, визнання протиправним та скасування рішення та зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву про перерахунок пенсії на пільгових умовах з урахуванням висновків суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати субєкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись ст. ст. 2-15, 19-20, 42-48, 72-77, 90, 139, 118, 159-165, 199, 205, 244-250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місцезнаходження: 85531, Донецька область, с. Олексіївка, вул. Гагаріна, 4, РНОКПП НОМЕР_1) до Великоновосілківського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: 85500, Донецька область, смт. Велика Новосілка, вул. Центральна, 103, ) про визнання протиправним та скасування рішення від 19.12.2018 року № 33 та зобовязати вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати неправомірним та скасувати рішення Великоновосілківського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: 85500, Донецька область, смт. Велика Новосілка, вул. Центральна, 103, ) № 33 від 19.12.2018 року про відмову в призначенні пенсії.

Зобовязати Великоновосілківське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: 85500, Донецька область, смт. Велика Новосілка, вул. Центральна, 103, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (місцезнаходження: 85531, Донецька область, с. Олексіївка, вул. Гагаріна, 4, РНОКПП НОМЕР_1) № 3698 від 10.12.2018 року про призначення пенсії із врахуванням до пільгового стажу періоди роботи позивача на підприємстві Шахта імені ОСОБА_3 виробничого обєднання «Донецьквугілля» з 13.07.1983 року по 24.08.1983 року у якості електрослюсаря підземного з повним робочим днем в шахті; на підприємстві Шахта «Кіровська» виробничого обєднання «Донецьквугілля»з 18.10.1983 року по 30.12.1983 року у якості електрослюсаря підземного з повним робочим днем під землею; на підприємстві Шахта ім. М. Горького виробничого обєднання «Донецьквугілля» з 03.06.1986 року по 28.04.1988 року у якості електрослюсаря підземного з повним робочим днем в шахті та з 28.04.1988 року по 01.04.1993 року у якості прохідника підземного з повним робочим днем в шахті; на підприємстві «Шахтоуправління «Донбас» виробничого обєднання «Донецьквугілля» з 08.04.1993 року по 06.01.1994 року у якості прохідника підземного з повним робочим днем в шахті.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (місцезнаходження: 85531, Донецька область, с. Олексіївка, вул. Гагаріна, 4, РНОКПП НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Великоновосілківського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: 85500, Донецька область, смт. Велика Новосілка, вул. Центральна, 103, ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Тарасенко І.М.