Справа № 200/11318/18-а
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2019-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2019 року справа №200/11318/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Компанієць І.Д., Шишова О.О., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 січня 2019 року у справі № 200/11318/18-а (головуючий І інстанції Голуб В.А., повний текст складений 18.01.2019 року) за позовом ОСОБА_2 до Маріупольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Маріупольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі - Маріупольське ОУПФУ), в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Управління пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя (далі - УПФУ в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя) № 626/2674 про відмову в призначенні пенсії від 18 червня 2014 року;

- зобов'язати Лівобережне ОУПФУ призначити дострокову пенсію за віком після досягнення 50 років, як матері дитини-інваліда з 5 травня 2014 року та виплатити виниклу заборгованість (а.с. 4-6).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 16 січня 2019 року у задоволенні позову - відмовлено (а.с. 91-93).

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду через порушення норм матеріального права та прийняти нове, яким задовольнити позов в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 суперечить нормам ст. 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п. 3 розділу XV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки звужує зміст та обсяг прав, гарантованих законом (а.с. 97).

Сторони в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України апеляційний розгляд справи здійснений в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи, і дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлені такі обставини.

З 2004 року позивач є матір'ю дитини інваліда згідно посвідчень серії НОМЕР_1 серії НОМЕР_2, серії НОМЕР_3, серії НОМЕР_4 (а.с. 13-16).

Відповідно довідки ЛКК № 766 від 20.05.2014 року син позивача - ОСОБА_3 не міг бути визнаний дитиною-інвалідом до 6 років, а вперше міг бути визнаний дитиною-інвалідом у віці 8 років 4 місяці (з 10.12.2003 року) (а.с. 12).

Зазначене також підтверджено довідкою Комунального некомерційного підприємства Маріупольської міської ради «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 5 м. Маріуполя» від 04.09.2018 року № 263 (а.с. 22).

5 травня 2014 року позивач звернулась до УПФУ в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя із заявою про призначення пенсії за віком (дитина-інвалід) (а.с. 9).

Рішенням № 626/2674 від 18 червня 2014 року відповідач відмовив ОСОБА_2 в призначенні пенсії за віком, у зв'язку з тим, що син ОСОБА_2 не міг бути визнаний дитиною-інвалідом до 6 років, відповідно до довідки ЛКК №766 від 20.05.2014 року, а тому у неї відсутнє право на достроковий вихід на пенсію (а.с. 8).

Встановлені обставини підтверджені матеріалами справи.

Згідно ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV (далі - Закон № 1058, в редакції чинній на дату виникнення спірних відносин - 05.05.2014 року) до досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 60 років - які народилися з 1 квітня 1961 року по 31 грудня 1961 року.

За приписами п. 3 Розділу XV «Прикінцевих положень» Закону №1058 жінки, які народили п'ятеро або більше дітей і виховали їх до шестирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на призначення дострокової пенсії за

віком після досягнення 50 років та за наявності не менше 15 років страхового стажу. При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років.

Аналогічні норми закріплені у статті 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції чинній на дату виникнення спірних відносин - 05.05.2014 року) жінки, які народили п'ятеро або більше дітей і виховали їх до восьмирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на пенсію за віком після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 15 років із зарахуванням до стажу часу догляду за дітьми (пункти «є» і «ж» статті 56). При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років, які мають право на одержання соціальної пенсії (стаття 94).

Згідно з пунктом 25 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління ПФУ від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1, в редакції чинній на дату виникнення спірних відносин - 05.05.2014 року) у разі, якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення шестирічного віку, або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку надається висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку.

Мати дитини-інваліда має право на призначення дострокової пенсії за віком, але не раніше досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону № 1058, у тому разі, якщо дитина, яку вона виховує, визнана дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку. Якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення нею шестирічного віку, або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, мати цієї дитини має право на отримання зазначеної пенсії лише у разі наявності висновку лікарсько-консультатційної комісії про те, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку.

Матеріалами справи встановлено, що син позивача визнаний дитиною-інвалідом у восьмирічному віці. Суд не встановив обставин, які б свідчили про те, що ця дитина мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку. Натомість, згідно довідки ЛКК № 766 від 20.05.2014 року син позивача ОСОБА_2- ОСОБА_3 вперше міг бути визнаний у віці 8 років 4 місяці (з 10.12.2003 року) (а.с.12). Вказане також підтверджено довідкою від 04.09.2018 року № 263 (а.с.22).

Таким чином, відсутній факт виховання позивачем дитини-інваліда до досягнення шестирічного віку, у зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення позову.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог.

Водночас, суд першої інстанції при вирішенні справи зробив висновки на підставі помилкового застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції, вірно вирішив справу по суті позовних вимог, проте невірно застосував норми матеріального закону, якими регулюються спірні відносини, оскільки застосував норми законів та підзаконних актів в редакціях, які не відносяться до дати виникнення спірних відносин між сторонами, внаслідок чого рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині застосування положень закону, якими керувався суд, мотивуючи прийняття рішення за суттю спору.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин судом апеляційної інстанції враховано висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 13.02.2019 року у справі № 332/617/17.

Керуючись ст. ст. 242, 250, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 січня 2019 року у справі № 200/11318/18-а за позовом ОСОБА_2 до Маріупольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії - змінити в частині застосування положень закону, якими керувався суд при прийнятті рішення.

Повний текст постанови складений 27 березня 2019 року.

В іншій частині рішення суду - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді І.Д. Компанієць

О.О. Шишов