Справа № 460/296/19
Суддя: Дудар О.М.
Дата ухвалення: 2019-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

21 березня 2019 року м. Рівне №460/296/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудар О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доВолодимирецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області
про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Володимирецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання протиправною бездіяльності щодо непризначення з 25.10.2018 пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та зобов'язання призначити пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до зазначеного закону з 25.10.2018.

Ухвалою суду від 12.02.2019 позовна заява залишалася без руху зі встановленням строку для усунення недоліків, у вказаний строк позивач допущені недоліки усунув.

Ухвалою суду від 23.01.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач, як потерпілий внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 категорії, має право на пенсію при досягненні 54-річного віку, тобто з 25.10.2018. У встановлений Законом тримісячний термін з дня досягнення пенсійного віку звернувся до відповідача з документами про призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Листом від 28.12.2018 №4675/01 відповідач відмовив у такому призначенні, мотивуючи відсутністю первинних документів на підтвердження факту постійного проживання та постійної роботи позивача у зоні добровільного гарантованого відселення не менше 3 років станом на 01.01.1993. Позивач стверджує, що крім інших документів, факт його проживання у зазначеній зоні підтверджено рішенням суду, яке пенсійним органом до уваги взято не було. Вважаючи оскаржувану відмову протиправною, просить у судовому порядку зобов'язати відповідача призначити пенсію зі зниженням пенсійного віку.

04.03.2019 (у межах встановленого судом строку) до суду від Володимирецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області надійшов відзив на позовну заяву (а.а.с.36-37). Обґрунтовуючи заперечення, відповідач зазначив, що на підставі ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" право на зниження пенсійного віку мають особи, які станом на 01.01.1993 постійно проживали або постійно працювали у зоні гарантованого добровільного відселення не менше трьох років. Однак, у трудовій книжці позивача містяться відомості про його навчання у Житомирському сільськогосподарському інституті у період з 01.09.1985 по 21.12.1989. Оскільки первинними документами не підтверджено факт постійного проживання та факт постійної роботи позивача у вказаній зоні не менше 3 років станом на 01.01.1993, то підстави для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відсутні. Просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Розглянувши позовну заяву та відзив на неї, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 3), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1, виданим Рівненською обласною державною адміністрацією 5 лютого 1993 року (а.с.11).

Володимирецьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області, розглянувши заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", листом від 28.12.2018 №4675/01 відмовило позивачу у призначенні такої пенсії, оскільки наданими документами не підтверджено факт постійного проживання та факт постійної роботи з моменту аварії на ЧАЕС до 01.01.1993 три роки у зоні гарантованого добровільного відселення (а.с.12).

21.01.2019 ОСОБА_1 додатково надіслав до Володимирецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 18.12.2018 для врахування та зміни рішення відповідача щодо відмови у призначенні пенсії (а.с.15).

Листом від 30.01.2019 №299/05-01 Володимирецьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області повідомило відповідача про відсутність підстав для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, оскільки Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, не передбачено рішення суду, як документ, що подається для вирішення питання про призначення пенсії із застосуванням вимог ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (а.с.16).

Не погоджуючись з такими рішенням пенсійного органу, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною 1 статті 9 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.03.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV), який набрав чинності 01.01.2004, передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Умови призначення пенсії за віком встановлено ст.26 Закону №1058-ІV.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-XII (далі - Закон №796-XII).

Згідно із ст.49 Закону №796-XII, пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ст.15 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом №796-XII або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.

Статтею 55 Закону №796-XII, визначено умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення.

Абзацом 5 пункту 2 частини 1 статті 55 Закону №796-XII передбачено, що особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, мають право на зниження пенсійного віку на 3 роки та додатково на 1 рік за 2 роки проживання або роботи, але не більше 6 років.

При цьому, початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Частиною 3 статті 55 Закону №796-XII прямо передбачено, що призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.

Згідно з п.13 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до законів України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та цього Закону, призначається одна пенсія за її вибором. Порядок фінансування цих пенсій встановлюється відповідними законами.

Системний аналіз вказаних правових норм свідчить про те, що призначення та виплата пенсій особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, провадиться, у разі вибору цих осіб, згідно з нормами Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" і з урахуванням додаткових пільг, встановлених Законом №796-XII. Іншими словами, норми спеціального закону в даному випадку застосовуються субсидіарно із нормами загального закону, доповнюють і конкретизують їх.

Відповідно до ч.2 ст.55 Закону №796-XII, пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше. При цьому відповідне зниження пенсійного віку, передбачене цією статтею, застосовується також до завершення періоду збільшення віку виходу на пенсію до 1 січня 2022 року.

В силу вимог ст.26 Закону №1058-ІV, починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу не менше 25 років у період з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року.

Відповідно до загальнодоступної інформації, розміщеної на офіційних веб-сайтах Головних управлінь Пенсійного фонду України, щодо визначення віку виходу на пенсію чоловіків відповідно до статті 55 Закону №796-XII, вік виходу на пенсію чоловіків, які мають право на зниження пенсійного віку у зв'язку з проживанням (роботою) в зоні гарантованого добровільного відселення, становить 54 роки.

У ході розгляду справи судом встановлено, що спір між позивачем і відповідачем у даній справі виник щодо наявності чи відсутності факту постійного проживання чи постійної роботи ОСОБА_1 у зоні гарантованого добровільного відселення та, відповідно, його права користуватися пільгами, встановленими Законом №796-XII, зокрема, щодо призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Озеро Володимирецького району Рівненської області. У цьому ж населеному пункті (за адресою: АДРЕСА_1) з 4 січня 1990 року зареєстровано його місце проживання, яке дотепер є незмінним. Вказані обставини підтверджуються паспортом громадянина України НОМЕР_2, виданим 15.06.2001 Володимирецьким РВ УМВС України в Рівненській області (а.а.с.9-10) та довідкою Озерської сільської ради Володимирецького району Рівненської області від 14.01.2019 №62. Підставою для видачі довідки є: погосподарські книги Озерської сільської ради Володимирецького району Рівненської області за 1986-1990 роки №1, ос.рах.21; 1991-1995 роки №1, ос.рах.263; 1991-1995 роки №7, ос.рах.503; 1996- 2000 роки №2, ос.рах.49; 2001-2005 роки №1, ос.рах.9; 2006-2010 роки №1, ос.рах.9; 2011-2015 роки №1, № об'єкта 0010-1 (а.с.19).

Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 18.12.2018 у справі №2о-556/64/2018 встановлено факт проживання ОСОБА_1 в с.Озеро Володимирецького району Рівненської області в період з 29.12.1989 по 04.01.1990 (а.а.с.28-30).

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів УРСР від 23.07.1991 №106 "Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи" с.Озеро Володимирецького району Рівненської області віднесене до зони гарантованого добровільного відселення (3 зона).

Отже, в ході розгляду справи судом встановлено, що період проживання позивача у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 становить більше трьох років, що є необхідною умовою для підтвердження права на додаткове зменшення пенсійного віку, передбаченого положеннями ст.55 Закону №796-ХІІ.

Обґрунтовуючи свою позицію, відповідач посилається на вимоги Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 N22-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846, (далі - Порядок №22-1). Зазначає, що Порядком №22-1 не визначено рішення суду як документ, який надається особою для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку.

Дійсно, підпунктом 5 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1 передбачено, що при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" до заяви про призначення пенсії додаються, зокрема, посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями).

Проаналізувавши норми Закону №1058-ІV, Закону №796-XII та Порядку №22-1, суд зазначає, що правом на соціальний захист в частині призначення пенсій, передбачений наведеними Законами, мають громадяни, які визнані державою потерпілими внаслідок Чорнобильської катастрофи у зв'язку з проживанням, роботою в зонах радіоактивного забруднення або участю в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Документи ж, передбачені Порядком №22-1, лише підтверджують факти таких проживання, роботи чи участі. При цьому, Порядок №22-1 не містить вказівки на виняткову вичерпність зазначеного в ньому переліку документів, а тому відмова відповідача врахувати факти, встановлені обов'язковим до виконання в силу вимог ст.129-1 Конституції України рішенням суду, є протиправною.

Крім того, суд наголошує, що документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" (ч.3 ст.65 Закону №796-XII).

Відповідно до статті 15 Закону №796-XII, довідка про період проживання, роботи на цих територіях, є підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях.

Отже, єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими Законом №796-XII, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення "Учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" або "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи".

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним судом України у постановах від 21.11.2006 у справі №21-1048во06 та від 04.09.2015 у справі №690/23/15 та підтверджена Верховним Судом у постанові від 28.03.2018 у справі №333/2072/17, від 27.02.2018 у справі №344/9789/17 та від 20.02.2018 у справі №599/564/17, і враховується при вирішенні цієї справи в силу приписів ч. 5 ст.242 КАС України, згідно якої при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про наявність у позивача права на користування пільгами, встановленими Законом №796-XII, зокрема, щодо призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону №1058-ІV, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Пунктом 1 частини 1 статті 45 Закону №1058-ІV також встановлено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Як встановлено судом, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, подав заяву до Володимирецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону №796-XII, у встановлений законом тримісячний термін з дня досягнення пенсійного віку, тому суд вважає за необхідне зобов'язати Володимирецьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області призначити позивачу з 25.10.2018 пенсію за віком, із зниженням пенсійного віку згідно із ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Частиною 2 статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 N3477-IV, суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі "Федоренко проти України" (№25921/02) Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполучного Королівства ("STRETCH v. THE UNITED KINGDOM " №44277/98). У межах, вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття "майно", а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як "наявне майно", так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого "права власності" (пункт 74 рішення Європейського суду з прав людини "Фон Мальтцан та інші проти Німеччини"). Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися "активом": вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є "активом", на який може розраховувати громадянин як на свою власність ("MALTZAN (FREIHERR VON) AND OTHERS v. GERMANY " №71916/01, 71917/01 та 10260/02). У пункті 52 рішення у справі "Щокін проти України" (№23759/03 та №37943/06) Європейський суд з прав людини зазначив, що тлумачення та застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд однак зобов'язаний переконатися в тому, що спосіб, в який тлумачиться і застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних з принципами Конвенції з точки зору тлумачення їх у світлі практики Суду. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі "Скордіно проти Італії" ("Scordino v. Italy" №36813/97).

З огляду на наведене, суд вважає тлумачення відповідачем норм Закону №796-XII щодо права позивача на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку несумісним з принципами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому порушене право позивача належить захистити.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не доказав правомірності відмови у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку, а позивач довів ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

При цьому, суд зазначає, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача не відповідає встановленим обставинам, оскільки органом Пенсійного фонду заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку було розглянуто. Оскільки позивачем бездіяльності допущено не було, то у даному випадку протиправними є дії позивача щодо відмови в призначенні пенсії з урахуванням вимог ст.55 Закону №796-XII.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у розмірі 768,40грн., сплачений згідно з квитанцією від 08.02.2019 №3, оригінал якої знаходиться в матеріалах справи.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Володимирецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинення певних дій задовольнити.

Визнати протиправними дії Володимирецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області щодо непризначення ОСОБА_1 пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 25 жовтня 2018 року.

Зобов'язати Володимирецьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області (вул.Соборна, 28, смт.Володимирець, Рівненська область, 34300, ) призначити ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 25 жовтня 2018 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, Володимирецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 768,40грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено 21 березня 2019 року.

Суддя Дудар О.М.