Справа № 260/1463/18
Суддя: Гаврилко С.Є.
Дата ухвалення: 2019-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

26 березня 2019 року м. Ужгород№ 260/1463/18
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилка С.Є.,

з участю секретаря судового засідання Кубічек Н.І.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 не з'явився;

за участі представника позивача ОСОБА_2;

відповідач Виноградівське обєднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області представник не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Закарпатського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Виноградівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

26 грудня 2018 року до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом звернувся ОСОБА_3 (90300, Закарпатська область, м. Виноградів, вул. Глінцака, 70, РНОКПП НОМЕР_1) до Виноградівського об'єднаного Пенсійного фонду України Закарпатської області (90300, Закарпатська область, м. Виноградів, вул. Миру, 43, ), яким просив суд: "1. Скасувати рішення Виноградівського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України про відмову у призначенні пенсії за вислугою років ОСОБА_3 оформлене протоколом №118 від 10.10.2018; 2. Зобов'язати Виноградівське об'єднане Управління Пенсійного фонду України призначити та виплатити пенсію за вислугою років ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що зареєстрований та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, паспорт серії ВО № 211270 виданий 09.12.1996 Виноградівським PB УMВС України в Закарпатській області, на підставі ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року, з розрахунку 60% суми місячної (чинної) заробітної плати, з часу звернення тобто із 28 вересня 2018 року."

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 02 січня 2019 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в даній адміністративній справі.

Розгляд даної справи неодноразово відкладався (оголошувалася перерва) у звязку з існуванням на те обєктивних причин.

Свої позовні вимоги позивач та мотивує наступним. Зокрема, позивач зазначає, що 28 вересня 2018 року звернувся до відповідача із заявою про призначенні пенсії за вислугою років. 19 жовтня 2018 року позивачу було відмовлено в призначенні пенсії у вигляді виписки із протоколу за № 118 від 10 жовтня 2018 року, оскільки відповідно до статті 86 пункту 1 Закону України "Про прокуратуру" - прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку, за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 01 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року - 23 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років 6 місяців, а згідно поданих документів для призначення пенсії, стаж роботи за вислугою років становить 23 роки 6 місяців 25 днів, з них стаж роботи на посаді прокурора лише 6 років 4 місяці 0 днів. Загальний стаж складає, 25 років 11 місяців 23 дні. Позивач вважає, що дії відповідача, які полягали у відмові в призначенні пенсії за вислугою років є протиправними, порушують законне право позивача на отримання пенсії за вислугою років, рішення про відмову у призначені пенсії за вислугою років підлягає скасуванню, тому відповідача необхідно зобовязати призначити та виплати пенсію позивачу за вислугою років починаючи із дня звернення тобто із 28 вересня 2018 року.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача просить суд в задоволенні позову відмовити повністю. Зазначає, що станом на час звернення з заявою про призначення пенсії за вислугу років у позивача відсутній необхідний стаж роботи на посадах прокурорів, що дає право на пенсійне забезпечення за вислугу років відповідно до Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697- VII, а тому позивачу правомірно відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років, у звязку з чим відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Під час розгляду справи по суті представник позивача позов підтримав повністю, просив суд його задовольнити з мотивів, що наведені у ньому.

Відповідач у судове засідання не зявився та не забезпечив явку свого представника, хоча судом вживалися заходи щодо виклику відповідача, що передбачені Главою 7 Розділу І КАС України.

01 березня 2019 року на адресу Закарпатського окружного адміністративного суду надійшло клопотання від представника відповідача, відповідно до якого останній просить розглянути справу без його участі за наявними матеріалами у справі (а.с. 51).

У відповідності до статті 205 частини 1, 3 пункту 1 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

А відтак, оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання та з урахуванням клопотання представника про розгляд справи без його участі, неявка відповідача не перешкоджає розгляду даної справи по суті.

Розглянувши подані сторонами докази, (заслухавши сторони та їх представників) всебічно і повно оцінивши всі фактичні обставини (факти), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні, суд встановив наступне.

Судом встановлено та підтверджується копією трудової книжки, довідкою прокуратури Закарпатської області від 28 вересня 2018 року № 11-47-18, що ОСОБА_3 працює в органах прокуратури України з 04 серпня 1997 року та обіймав наступні посади:

- з 04 серпня 1997 по 15 лютого 1998 - помічник прокурора стажист Міжгірського району; - з 16 лютого 1998 по 30 червня 1998 помічник прокурора - стажист Хустського району; - з 01 липня 1998 по 20 грудень 1998 помічник прокурора Хустського району; - з 21 грудня 1998 по 18 жовтень 1999 - старший помічник прокурора Хустського району; - з 19 жовтня 1999 по 12 жовтень 2003 - старший помічних Хустського міжрайонного прокурора; - з 13 жовтня 2003 по 16 червень 2011 - помічник прокурора Виноградівського району; - з 17 червня 2011 по 10 червня 2012 - старший помічник прокурора Виноградівського району; - з 11 червня 2012 по 14 грудень 2015 - старший прокурор прокуратури Виноградівського району; - з 15 грудня 2015 по 28 вересень 2018 на момент звернення до Виноградівського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України і по теперішній час обіймає посаду прокурора Виноградівського відділу Берегівської місцевої прокуратури (а.с.а.с. 14-16).

Згідно довідки Прокуратури Закарпатської області № 85 від 28 вересня 2018 року ОСОБА_3 працює в прокуратурі Закарпатської області на посаді прокурора Виноградівського відділу Берегівської місцевої прокуратури (а.с 17).

28 вересня 2018 року позивач, звернувся до Виноградівського об'єднаного Пенсійного фонду України Закарпатської області із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про прокуратуру" (а.с. 49).

За результатами розгляду даної заяви відповідачем було прийняло рішення, яке оформлене протоколом № 118 від 10 жовтня 2018 року про відмову у призначені пенсії за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України "Про прокуратуру" через відсутність правових підстав для її призначення, за відсутністю відповідного стажу. Відповідач вказав, що згідно поданих документів для призначення пенсії, стаж роботи за вислугою років становить 23 роки 6 місяців 25 днів, з них стаж роботи на посаді прокурора 6 років 4 місяці 0 днів. Загальний стаж складає, 25 років 11 місяців 23 дні (а.с. 50).

Відповідно до статті 86 частини 1 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII (і редакції чинній на момент звернення із заявою про призначення пенсії) прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року - 23 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років 6 місяців.

Відповідно до статті 86 частини 2 Закону України "Про прокуратуру" Пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Згідно з статті 86 частини 6 Закону України "Про прокуратуру" до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, зазначених у статті 15 цього Закону, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів; слідчими, суддями; на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою; у науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким до набрання чинності цим законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), у тому числі час наукової та викладацької роботи в інших науково-навчальних закладах, якщо вони мали науковий ступінь чи вчене звання; на адміністративних та викладацьких посадах, посадах наукових працівників у Національній академії прокуратури України; на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, яким до набрання чинності цим Законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), були направлені туди, а потім повернулися в органи прокуратури; військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання; відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, якщо така відпустка надавалася.

Відповідно до статті 86 частини 8 Закону України "Про прокуратуру" право на пенсію за вислугу років мають особи, які безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії працюють в органах прокуратури.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач на момент звернення із заявою призначення пенсії за вислугу років працював на посаді прокурора Виноградівського відділу Берегівської місцевої прокуратури.

Відповідно до статті 15 Закону України "Про прокуратуру" прокурором органу прокуратури є: 1) Генеральний прокурор; 2) перший заступник Генерального прокурора; 3) заступник Генерального прокурора; 4) заступник Генерального прокурора - Головний військовий прокурор; 4-1) заступник Генерального прокурора - керівник Спеціалізованої антикорупційної прокуратури; 5) керівник підрозділу Генеральної прокуратури України (у тому числі перший заступник та заступник Головного військового прокурора, керівник підрозділу Головної військової прокуратури на правах структурного підрозділу Генеральної прокуратури України); 6) заступник керівника підрозділу Генеральної прокуратури України (у тому числі Головної військової прокуратури та Спеціалізованої антикорупційної прокуратури на правах самостійних структурних підрозділів Генеральної прокуратури України); 7) прокурор Генеральної прокуратури України (у тому числі Головної військової прокуратури та Спеціалізованої антикорупційної прокуратури на правах самостійних структурних підрозділів Генеральної прокуратури України); 8) керівник регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 9) перший заступник керівника регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 10) заступник керівника регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 11) керівник підрозділу регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 12) заступник керівника підрозділу регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 13) прокурор регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 14) керівник місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); 15) перший заступник керівника місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); 16) заступник керівника місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); 17) керівник підрозділу місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); 18) заступник керівника підрозділу місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); 19) прокурор місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої).

Аналіз вищенаведених норм свідчить про те, що законодавство розрізняє поняття "вислуги років, що дає право на пенсію" і "стажу роботи на прокурорських посадах". При цьому посади, період роботи на яких зараховується до стажу роботи на прокурорських посадах і до вислуги років, що дає право на пенсію, є відмінними. В той же час до вислуги років, що дає право на пенсію, включається весь стаж роботи на прокурорських посадах.

Тобто, за вищевказаних положень Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII, посади помічників прокурорів, старших помічників прокурорів зараховуються саме до вислуги років, що дає право на пенсію, натомість не відносяться до спеціального стажу стажу роботи на прокурорських посадах, оскільки не визначені статтею 15 цього Закону.

Разом з тим, суд зазначає, що під час вирішення питання про наявність чи відсутність підстав для зарахування періодів роботи на таких посадах до прокурорського стажу, належить застосовувати норми законодавства, чинні на час роботи особи на відповідних посадах.

Як вбачається із записів наявних у трудовій книжці позивача загальний стаж роботи (вислуги років) на посадах стажиста, помічника прокурора, старших помічників прокурорів, прокурорів відділів, заступника начальника відділу, начальника відділу станом на 28 вересня 2018 року становив 25 роки 11 місяців 23 дні, у тому числі 6 років і 4 місяці на посаді прокурора.

Як вже було встановлено судом, позивач з 04 серпня 1997 по 15 лютого 1998 працював на посаді помічника прокурора стажиста Міжгірського району, з 16 лютого 1998 по 30 червня 1998 працював на посаді помічника прокурора-стажиста Хустського району, з 01 липня 1998 по 20 грудень 1998 працював на посаді помічника прокурора Хустського району, з 21 грудня 1998 по 18 жовтень 1999 працював на посаді старшого помічника прокурора Хустського району, з 19 жовтня 1999 по 12 жовтень 2003 працював на посаді старшого помічника Хустського міжрайонного прокурора, з 13 жовтня 2003 по 16 червень 2011 працював на посаді помічника прокурора Виноградівського району, з 17 червня 2011 по 10 червня 2012 працював на посаді старшого помічника прокурора Виноградівського району, з 11 червня 2012 по 14 грудень 2015 працював на посаді старшого прокурора прокуратури Виноградівського району, а з 15 грудня 2015 і по теперішній час обіймає посаду прокурора Виноградівського відділу Берегівської місцевої прокуратури.

Під час роботи позивача на цих посадах чинними були положення Закону України "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ від 5 листопада 1991 року, статтею 56 якого було надано роз'яснення поняття "прокурор", а саме:

Під поняття "прокурор" у статті 8, частині четвертій статті 9, частинах першій, другій, третій статті 12, частині першій статті 20, статтях 34, 35, 36, 44, 45, частинах першій, четвертій і шостій статті 46, частині першій статті 46-1, частині першій статті 47, статтях 48, 49, 50, 50-1, частині п'ятій статті 52 і статті 55 цього Закону слід розуміти: Генеральний прокурор України та його заступники, підпорядковані прокурори та їх заступники, старші помічники і помічники прокурора, начальники управлінь і відділів, їх заступники, старші прокурори і прокурори управлінь і відділів, які діють у межах своєї компетенції.

Отже, спірні періоди роботи позивача на посадах помічника та старшого помічника прокурора належить зарахувати до прокурорського стажу на підставі Закону № 1789-ХІІ, який був чинним на час роботи позивача.

Таким чином, станом на момент звернення з заявою про призначення пенсії загальний стаж позивача і спеціальний був достатнім для призначення пенсії за вислугою років.

Така правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 25 вересня 2018 року у справі № 263/13789/16-а та від 22 листопада 2018 року у справі № 428/11348/16-а.

Відповідно до статті 242 частини 5 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить переконання, що відповідачем протиправно прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за вислугою років ОСОБА_3 яке оформлене протоколом № 118 від 10 жовтня 2018 року. Відтак, рішення, оформлене протоколом № 118 від 10 жовтня 2018 року, про відмову у призначенні позивачу пенсії за вислугу років, згідно статті 86 Закону України "Про прокуратуру підлягає скасуванню.

Згідно із статтею 245 частиною 2 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

Відповідно до статті 245 частини 3 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов'язати суб'єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд (стаття 245 частини 4 КАС України).

З огляду на положення статті 245 частини 2 пункту 4 КАС України, оскільки судом встановлено право позивача на отримання пенсії за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України "Про прокуратуру", суд також вважає за необхідне зобов'язати відповідача призначити пенсію за вислугою років ОСОБА_3 з розрахунку 60% суми місячної заробітної плати, з часу звернення.

У відповідності до статті 77 частини 1 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. Відповідно до статті 77 частини 2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не довів належними засобами доказування правомірність свої дій та винесених рішень. У звязку з чим позовні вимоги відповідають вимогам законодавства та встановленим судом обставинам справи, що підтверджені належними та допустимими доказами, в звязку з чим позов підлягає задоволенню.

У пункту 29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 року Справа "РуїзТоріха проти Іспанії" (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобовязує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обовязок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Згідно із статтею 139 частини першої КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір сплачений при зверненні до суду у розмірі 704,80 грн..

Керуючись статтями 139, 242-246 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_3 (90300, Закарпатська область, м. Виноградів, вул. Глінцака, 70, РНОКПП НОМЕР_1) до Виноградівського об'єднаного Пенсійного фонду України Закарпатської області (90300, Закарпатська область, м. Виноградів, вул. Миру, 43, ) про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити дії задовольнити.

Скасувати рішення Виноградівського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України про відмову у призначенні пенсії за вислугою років ОСОБА_3 яке оформлене протоколом № 118 від 10 жовтня 2018 року.

Зобов'язати Виноградівське об'єднане Управління Пенсійного фонду України призначити пенсію за вислугою років ОСОБА_3, на підставі статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року, з розрахунку 60% суми місячної заробітної плати, з часу звернення.

Стягнути на користь ОСОБА_3 (90300, Закарпатська область, м. Виноградів, вул. Глінцака, 70, РНОКПП НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Виноградівського об'єднаного Пенсійного фонду України Закарпатської області (90300, Закарпатська область, м. Виноградів, вул. Миру, 43, ) судові витрати у розмірі 704,80 (семисот чотирьох гривень 80 коп.) грн..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені Розділом VII КАС України (пункт 15.5)).

Відповідно до статті 243 частини 3 КАС України 26 березня 2019 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Рішення у повному обсязі було складено 28 березня 2019 року.

СуддяОСОБА_4