Справа № 464/885/19
Суддя: Бойко О. М.
Дата ухвалення: 2019-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 464/885/19
пр.№ 2-а/464/65/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.03.2019 року

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого-судді Бойко О.М.

секретар судового засідання Комарницька Р.В.

з участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління безпеки міста Львівської міської ради про скасування постанови,-

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати дії інспектора з паркування, управління безпеки міста Львівської міської ради ОСОБА_3 протиправними та скасувати постанову серії ЛВ №5243 від 21.01.2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 122 КУпАП. В обґрунтування позову покликається на те, що 08.02.2019 року отримав постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЛВ №5243 від 21.01.2019 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. Відповідно до змісту наведеної постанови, він 21.01.2019 о 13:11 год. керуючи автомобілем НОМЕР_1 здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена», проігнорував знак 5.17.1, чим порушив п. 8.4 в, 15.10 а,д ПДР України та ухвалу ЛМР № 2683 від 07.12.2017 року. З оскаржуваною постановою не погоджується, вважає її безпідставною, незаконною та необґрунтованою, оскільки. жодних правил дорожнього руху не порушував, а інспектор з паркування виніс постанову з порушенням процедури притягнення до відповідальності, оскільки розглянув справу у його відсутності, чим порушив його права, зокрема, право на захист. Крім того, інспектором не було надано жодних доказів фіксації його провини. У звязку з наведеним просить позов задоволити.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав, надав пояснення аналогічні змісту позовної заяви, додатково пояснив, що в цей день належним йому автомобілем користувався не він, а інша особа, а тому порушити вимог ПДР не міг. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів його вини, порушено процедуру прийняття оскаржуваної постанови, а тому просить позов задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов заперечив з підстав викладених у відзиві. Додатково зазначив, що позивач здійснив зупинку у зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», що підтверджується фотографіями, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП, а справу розглянуто відповідно до вимог ст. 279-1 КУпАП. Просить відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою серії ЛВ №5243 від 21.01.2019 рокупозивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн, зокрема, за здійснення 21.01.2019 р. о 13.11 год. по вул.Кн. ОСОБА_4 у м. Львові зупинки автомобілем НОМЕР_1 в зоні дії знаку 3.34 «Зупинка заборонена».

Частина 3 статті 122 КУпАП передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на пятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Ухвалою Львівської міської ради №2683 від 07.12.2017р. обидві сторони вулиці Князя Романа у м.Львові визнано ділянкою, зупинка та стоянка на якій призводить до зменшення пропускної здатності та суттєво перешкоджає або може суттєво перешкоджати дорожньому руху або створювати загрозу безпеці руху.

Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п.1.3. Правил дорожнього руху України учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно пункту 33.3.34 ПДР України, знаком 3.34 «Зупинку заборонено» забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Пунктом п.8-2 ПДР України передбачено, що дорожні знаки встановлюються обабіч дороги на тому її боці, що відповідає напрямку руху. Дорожні знаки розміщуються таким чином, щоб інформацію, яку вони передають, могли сприймати саме ті учасники руху, для яких вона призначена. Абзацом 9 та 12 пункту 3.43 розділу 33ПДР України визначено, що зона дії знаків 3.1-3.15, 3.19-3.21, 3.25, 3.27, 3.29, 3.33-3.37 - від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту. Дія знаків не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету. Дія знаків 3.9, 3.10, 3.34-3.37 поширюється лише на той бік дороги, на якому вони встановлені.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух, не створювати перешкод для проїзду спеціалізованого санітарного транспорту бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги, який рухається з включеними проблисковим маячком та спеціальним звуковим сигналом та ін.

Із наданих відповідачем схеми розташування ділянки дороги по вул. Кн. Романа у м. Львові, розташування знаку та транспортного засобу, фотофіксації розташування транспортного засобу вбачається, що знак 3.34 розташований з тієї сторони дороги на якій здійснено зупинку належним позивачу транспортним засобом. При цьому, прилягання дороги іншої вулиці до вул. ОСОБА_4 має місце не на тому боці, де встановлений знак та здійснена зупинка, будь-якого перехрещення чи прилягання інших доріг з тієї сторони вулиці на якій встановлено знак та здійснено зупинку немає.

З огляду на наведене та з врахуванням положень абз.9 та 12 пункту 3.43 розділу 33 ПДР України суд вважає, що зупинка була здійснена в зоні дії знаку 3.34 ПДР.

Згідно ст.14-2 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Згідно примітки до зазначеної норми режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих обєктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу. При здійсненні фотозйомки обовязковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів.

Відповідно до ст.279-1 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Таким чином, зазначеною нормою встановлено спеціальний порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису). Статті 279-1-279-4 КУпАП не передбачають процесуальних прав та гарантій, визначених у ч. 1 ст. 268 КУпАП, а ч. 3 ст. 279-1 КУпАП передбачає обовязок посадової особи уповноваженого на розгляд справи винести постанову про накладення адміністративного стягнення безпосередньо на місці виявлення вчиненого правопорушення.

Як встановлено судом, позивача притягнуто до відповідальності у відповідності до положень ст.14-2 КУпАП як власника транспортного засобу за порушення правил зупинки, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису). Справа про адміністративне правопорушення розглянута у відсутності позивача, що відповідає правилам розгляду справи щодо правопорушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), визначеному ст. 279-1 КУпАП.

Твердження позивача про нездійснення фіксації порушення засобом в автоматичному режимі суд вважає необґрунтованим з огляду на те, що ст.14-2 та 297-1 КУпАП передбачено спосіб фіксації в автоматичному режимі для будь-яких порушень, а щодо порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, як достатній спосіб визначено фіксацію в режимі фотозйомки (відеозапису), що мало місце у випадку позивача відеореєстратором моделі ДМТ1.

Судом встановлено, що стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. накладено на позивача в межах санкції ч. 3 ст. 122 КУпАП, що відповідає загальним правилам накладення стягнення за адміністративне правопорушення.

Інші доводи позивача не спростовують законності оскаржуваної постанови.

З огляду на зазначені обставини, суд приходить до висновку, що позов є безпідставним та не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 9, 73-77, 90, 242, 244-246, 286 КАС України,-

в и р і ш и в :

в задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління безпеки міста Львівської міської ради про скасування постанови - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Сихівський районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуюча: