Справа № 1440/1672/18
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2019-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2019 р.м.ОдесаСправа № 1440/1672/18
Головуючий в 1 інстанції: Біоносенко В. В.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Бойка А.В., Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2018 року (м.Миколаїв, дата складання повного тексту рішення - 22.08.2018р.) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради та виконавчого комітету Миколаївської міської ради про зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

16.07.2018 року ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Миколаївської міської ради, в якому просив суд:

- визнати неправомірною бездіяльність Миколаївської міської ради щодо повідомлення йому мотивованої підстави відмови у наданні інформації на інформаційний запит від 05.07.2018 року та щодо повідомлення йому порядку оскарження відмови у наданні інформації;

- зобов'язати Миколаївську міську раду повідомити йому мотивовані підстави відмови у наданні інформації на його запит від 05.07.2018 року та повідомити порядок оскарження відмови у наданні інформації.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 05.07.2018 року він подав інформаційний запит до міськради з проханням надати інформацію та копії певних документів, однак, відповідач неправомірно не надав запитуваної інформації, не зазначив мотивованої підстави відмови у наданні такої інформації та не вказав порядок оскарження такої відмови.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 20.07.2018 року залучено до участі у справі у якості другого відповідача - Виконавчий комітет Миколаївської міської ради.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2018 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду 1-ї інстанції, ОСОБА_1 29.08.2018 року подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 20.08.2018 року та прийняти нове, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

Згідно приписів п.п.1,2 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю та/або неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність належних підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

05.07.2018 року ОСОБА_1 звернувся до Миколаївській міський ради з інформаційним запитом, який був зареєстровано за №І-148/02.02.03-09.

У вказаному запиті ОСОБА_1 просив міськраду надати йому інформацію, яка підтверджує те, що проект рішення №26/1 від 21.12.2000 року виносився на обговорення на сесії міської ради, ставився на голосування і був прийнятий, а також просив надати йому копії документів, які підтверджують прийняття міською радою саме рішення №26/1 від 21.12.2000 року.

11.07.2018 року заступником Миколаївського міського голови надано відповідь на зазначений інформаційний запит за №І-148/02.02.03-09, в якому повідомлено, що проект рішення №26/1 від 21.12.2000 року виносився на обговорення на сесії міської ради, ставився на голосування та був прийнятий.

Крім того зазначеним листом на адресу ОСОБА_1 також були направлені копії документів на 14 аркушах.

Проте, не погоджуючись з такою відповіддю відповідача, та вважаючи, що останнім фактично було відмовлено у наданні запитуваної інформації та процедурою такої відмови, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Вирішуючи справу по суті та повністю відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості та недоведеності позовних вимог та відповідно, з правомірності оскаржуваних дій відповідача.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи, цілком погоджується з такими висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх обґрунтованими та заснованими на законі, з огляду на наступне.

Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Як слідує зі змісту приписів ст.1 Закону України «Про доступ до публічної інформації», публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Так, статтею 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачено, що доступ до інформації забезпечується шляхом:

1) систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на єдиному державному веб-порталі відкритих даних; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом;

2) надання інформації за запитами на інформацію.

Як визначено ст.13 зазначеного вище Закону, розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, окрім іншого:

1) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов'язаної з виконанням їхніх обов'язків;

2) суб'єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

У відповідності до змісту ст.20 Закону України «Про доступ до публічної інформації», розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту. У разі якщо запит на інформацію стосується інформації, необхідної для захисту життя чи свободи особи, щодо стану довкілля, якості харчових продуктів і предметів побуту, аварій, катастроф, небезпечних природних явищ та інших надзвичайних подій, що сталися або можуть статись і загрожують безпеці громадян, відповідь має бути надана не пізніше 48 годин з дня отримання запиту. Клопотання про термінове опрацювання запиту має бути обґрунтованим. У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Також згідно ч.1-5 ст.20 Закону України «Про доступ до публічної інформації», розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п'ятою статті 19 цього Закону.

Відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

Розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов'язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

У відмові в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено: прізвище, ім'я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації; дату відмови; мотивовану підставу відмови; порядок оскарження відмови; підпис.

Відмова в задоволенні запиту на інформацію надається в письмовій формі.

Таким чином, з аналізу наведених вище положень діючого у цій сфері законодавства, можна дійти висновку, що відповідачі - Миколаївська міська рада та Виконавчий комітет Миколаївської міської ради є суб'єктами владних повноважень та власне є розпорядниками публічної інформації.

Так, як встановлено судами обох інстанцій з матеріалів справи та вже зазначалось вище, позивач 05.07.2018 року звернувся до Миколаївській міський ради з інформаційним запитом, який був зареєстровано за вх.№І-148/02.02.03-09.

11.07.2018 року заступником Миколаївського міського голови Андрієнко Ю.Г. на зазначений вище запит надано відповідь, в якій зазначено, що запитуваний заявником проект рішення міськради №26/1 від 21.12.2000 року дійсно виносився на обговорення на сесії міської ради, ставився на голосування та в подальшому був прийнятий.

Також в цій відповіді, серед іншого, зазначено, що на момент прийняття рішення №26/1 від 21.12.2000 року діяв «Регламент Миколаївської міської ради», затверджений рішенням Миколаївської міської ради від 10.12.1999р. №15/3, в зв'язку із чим, відповідно, прийняте рішення №26/1, в свою чергу, відповідає усім положенням зазначеного регламенту.

При чому, як зазначає заступник міського голови, проект цього рішення щодо перейменування вулиці Паркової на вулицю Анатолія Олійника був розглянутий на 12-ти постійних комісіях. В подальшому, т.б. 21.12.2000 року на розгляд Миколаївської міської ради виносився проект рішення «Про перейменування вулиці Паркової у вулицю Анатолія Олійника та внесення змін до п.1 рішення міської ради від 03.03.2000р. №17/20» та вже після прийняття даного рішення та підписання міським головою, йому було присвоєно №26/1.

До того ж, як видно з матеріалів справи та змісту вказаного листа-відповіді, на адресу ОСОБА_1 було направлено і копії запитуваних документів на 14 аркушах.

Крім того, як встановлено судовою колегією та підтверджується матеріалами справи, вказана відповідь від 11.07.2018 року на запит позивача від 05.07.2018 року була направлена заявнику у передбачений ст.20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» строк, підписана компетентною особою - заступником Миколаївського міського голови Андрієнком Ю.Г. та до того ж, зі змісту цієї відповіді видно, що вона саме по суті звернення ОСОБА_1

Разом з тим, як вбачається зі спірного листа-відповіді Миколаївської міськради, в останній дійсно відсутні мотиви відмови у наданні інформації та порядок його оскарження, на що вказує і сам позивач.

Однак, судова колегія з цього приводу зазначає, що зі змісту відповіді відповідача від 11.07.2018 року вбачається, що остання фактично не є відмовою у наданні запитувачу публічної інформації, а навпаки, відповідач задовольнив його запит та надав всі наявні у нього копії документів що стосуються предмету запиту.

Окрім того, надання розпорядником публічної інформації запитувачу інформації, яка не співпадає з його очікуваннями, не може вважатися відмовою у наданні інформації.

Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів приходить до аналогічного, що і суд 1-ї інстанції висновку про те, що відповідачем при наданні відповіді ОСОБА_1 було у повному обсязі дотримано вимоги Закону України «Про доступ до публічної інформації», у зв'язку з чим, в свою чергу, відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

До того ж, ще суд вказує і на те, що відповідно до приписів ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

А відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж у апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах доводів апеляційної скарги, відповідно до ст.316 КАС України, залишає цю апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.195,308,311,315,316,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2018 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 26.03.2019р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: А.В. Бойко

О.А. Шевчук