Справа № 0940/1551/18
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2019-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

26 березня 2019 рокуЛьвів№ 857/1807/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Большакової О. О.
суддів -Глушка І. В.
Макарика В. Я.
перевіривши апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2018 року у справі № 0940/1551/18 за адміністративним позовом Фермерського господарства "Персей Агро" до старшого державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області Семчука Руслана Миколайовича, Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Прикарпатська державна сільськогосподарська дослідна станція Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України про визнання протиправним та скасування припису,

ВСТАНОВИВ:

Фермерське господарство "Персей Агро" звернулося до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з позовом до старшого державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області Семчука Руслана Миколайовича, Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування припису від 31.07.2018 за №377/0/19-18-ДК/197Пр/03/01/-18.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2018 року задоволено повністю адміністративний позов Фермерського господарства "Персей Агро" до старшого державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області Семчука Руслана Миколайовича, Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Прикарпатська державна сільськогосподарська дослідна станція Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України про визнання протиправним та скасування припису.

Не погодившись із прийнятим рішенням, Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області подало апеляційну скаргу.

Ухвалою судді Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2019 року апеляційну скаргу залишено без руху у зв'язку з невідповідністю апеляційної скарги вимогам статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: апеляційну скаргу подано після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу та надано десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення виявлених недоліків.

Згідно з повідомленням про вручення поштового відправлення із штриховим ідентифікатором № 987 копію зазначеної ухвали вручено скаржнику 20 лютого 2019 року.

Апелянт на виконання цієї ухвали подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, мотивоване тим, що вперше подав апеляційну скаргу в межах тридцяти денного строку і вказав про відповідність поданої скарги вимогам чинного законодавства, однак таку було повернуто через відсутність доказів наділення підписанта відповідними повноваженнями. Після отримання цієї ухвали він повторно подав апеляційну скаргу.

Проаналізувавши матеріали справи, суд прийшов до висновку про наявність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження з огляду на наступне.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" передбачено, що Європейська Конвенція Про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) і практика Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є джерелом права.

Частиною 1 статті 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. У зв'язку з наведеним, залишення позову без руху з підстав, передбачених законом (невідповідність позовної заяви вимогам щодо її змісту, несплата судового збору тощо) не є порушенням права на справедливий судовий захист.

У справі "Мушта проти України" ЄСПЛ нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

У рішенні ЄСПЛ від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що у разі, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 29 червня 2004 року у справі "Півень проти України" Суд вказав, що право на судовий розгляд, гарантоване ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, захищає також виконання остаточних та обов'язкових судових рішень, які в країні, що поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи при цьому шкоди одній зі сторін (п. 35).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі "Горнсбі проти Греції" суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов'язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (п. 40).

У контексті забезпечення реалізації права на оскарження судового рішення у контексті пропуску строку на таке оскарження, у рішеннях ЄСПЛ сформувалась стала практика, відповідно до якої поновлення строків на оскарження може бути виправданим, якщо пропуск строку є поважний, об'єктивно незалежний від волі та поведінки скаржника.

В ухвалі судді Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2019 року судом наголошувалось, що апелянт є суб'єктом владних повноважень та повинен слідкувати за своєчасністю оскарження рішення суду першої інстанції та за належністю і відповідністю вимогам законодавства документів про підтвердження повноважень на представництво. Крім того, апелянт в разі незгоди із ухвалою апеляційного суду про повернення апеляційної скарги, мав можливість оскаржити її в касаційному порядку.

Так, згідно матеріалів справи оскаржене судове рішення постановлено 26.10.2018, а копію отримано скаржником 31.10.2018.

Вказане рішення апелянт оскаржив 30.11.2018, тобто в останній день встановленого законом тридцятиденного строку.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2018 року апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області повернуто апелянту на підставі п. 1 ч. 4 ст. 298 КАС України.

11 січня 2019 року Головним управлінням Держгеокадастру в Івано-Франківській області повторно подано апеляційну скаргу на оскаржуване рішення суду першої інстанції, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження.

На виконання вимог вказаної ухвали у встановлений судом строк, скаржником подано до суду клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, яке фактично обґрунтоване незгодою з ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2018 року про повернення апеляційної скарги.

Однак такі доводи апелянта щодо поважності причин пропуску строку на оскарження суд вважає безпідставними.

Апеляційний суд зазначає, що Європейський суд з прав людини (зокрема у висновках рішень ЄСПЛ «Рисовський проти України», «Лелас проти Хорватії») зауважив, що саме державні органи, які не мають жодного приватного інтересу, мають суворо дотримуватись визначених державою правил, зокрема щодо вчасного подання апеляційних скарг на судові рішення, тоді як занадто формальне ставлення до документів, що подають фізичними та юридичними особами, є недопустимим.

Також, станом на сьогоднішній день на рівні закону збільшено строки подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, тому суб'єкт владних повноважень, мав можливість подати апеляційну скаргу повторно в межах тридцятиденного строку, встановленого статтею 295 КАС за умови добросовісного ставлення до своїх обов'язків.

Поряд з цим, з огляду на подання першої апеляційної скарги в останній день встановленого законом тридцятиденного строку, ухвала про повернення апеляційної скарги була винесена вже поза межами цього строку, а тому той факт, що скаржник отримав копію ухвали лише 2 січня 2019 року, не має відповідного правового значення, оскільки в такому випадку поновлення строку звернення до суду можливе лише у разі наведення об'єктивно поважних причин такого пропуску, які в даному випадку відсутні.

Крім того, слід зазначити, що апелянт мав проявити належну зацікавленість щодо питання прийняття його апеляційної скарги і ознайомитись з текстом ухвали суду у Єдиному реєстрі судових рішень, і в разі погодження з висновками суду вжити невідкладних заходів для подання апеляційної скарги у максимально короткі терміни.

А в разі непогодження з висновками суду, викладеними в ухвалі суду про повернення апеляційної скарги, - використати надану йому законом можливість захисту своїх прав та оскаржити судове рішення в касаційному порядку. Однак, відповідач цього не зробив, а подав повторно апеляційну скаргу, в якій послався на безпідставне повернення первісно поданої апеляційної скарги, що вважає поважною причиною пропуску строку.

Комплексна оцінка наведених конкретних обставин, на які покликався апелянт як на підстави для поновлення строку, не дають суду апеляційної інстанції можливість за внутрішнім переконанням визнати їх непереборними чи такими, що об'єктивно завадили скаржнику своєчасно реалізувати своє право на апеляційне оскарження.

Відповідно до положень частини третьої статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі (пункт 4 частини першої статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України).

Враховуючи зазначене, заявлені у клопотанні про поновлення строку для подання апеляційної скарги причини пропуску строку на апеляційне оскарження є неповажними. Тому, строк на апеляційне оскарження пропущений без поважних причин.

Враховуючи наведене, суд вважає, що вказані підстави пропуску строку на апеляційне оскарження є неповажними, а тому у відкритті апеляційного провадження у справі слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 298, 299, 325 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

визнати неповажними причини пропуску Головним управлінням Держгеокадастру в Івано-Франківській області строку апеляційного оскарження.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області на Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2018 року у справі № 0940/1551/18 за адміністративним позовом Фермерського господарства "Персей Агро" до старшого державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області Семчука Руслана Миколайовича, Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Прикарпатська державна сільськогосподарська дослідна станція Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України про визнання протиправним та скасування припису.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач О. О. Большакова
судді І. В. Глушко
В. Я. Макарик