Справа № 2340/4171/18
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2019-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2340/4171/18 Суддя першої інстанції: В.П. Тимошенко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Губської Л.В., Епель О.В.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Черкаській області на проголошене о 09 годині 48 хвилин рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2018 року, повний текст якого складено 20 грудня 2018 року, у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Черкаській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2018 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - Позивач, ФОП НОМЕР_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Черкаській області (далі - Відповідач, ГУ ДФС у Черкаській області) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 15.05.2018 року №№000704057, 000674057, 000614057, 000794057, 000774057.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 11.12.2018 року позов задоволено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що право здійснювати продаж алкогольних напоїв на розлив має виключно підприємство ресторанного господарства або спеціалізований відділ, що мають статус суб'єктів господарювання громадського харчування, суб'єктів господарювання з універсальним асортиментом товарів за умови наявності ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та зареєстрованими видами економічної діяльності. Вказаним вимогам, на переконання суду, ФОП ОСОБА_1 як суб'єкт господарювання відповідає. А тому, оскільки кафе відноситься до закладів громадського харчування, відсутні підстави для притягнення Позивача до відповідальності за порушення вимог ч. 6 ст. 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду першої інстанції, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що саме по собі обрання Позивачем виду економічної діяльності, який передбачає можливість реалізації алкогольних напоїв на розлив, не може свідчити про наявність в особи статусу підприємства громадського харчування за відсутності доказів узгодження останнім відповідного статусу.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.02.2019 року відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 27.03.2019 року.

У межах встановленого строку відзиву на апеляційну скаргу від Позивача не надійшло.

У судовому засіданні представник Позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечував, наголошуючи на правильності висновків суду першої інстанції.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибув.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати, виходячи з такого.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції встановив, що працівниками ГУ ДФС у Черкаській області у період з 05.04.2018 року по 13.04.2018 року проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 щодо додержання суб'єктом господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами у господарських одиницях кафе «Бістро», які знаходиться за адресами: 1) перехрестя вулиць Припортова - Гагаріна, місто Черкаси; 2) бульвар Шевченка, зупинка площа 700-річчя, місто Черкаси; 3) бульвар Шевченка, 401, місто Черкаси; 4) вулиця Смілянська, зупинка «Вокзали», місто Черкаси; 5) вулиця Припортова, зупинка «Черемушки», місто Черкаси.

Результати перевірки зафіксовані в актах від 16.04.2018 року:

1) №23/23-00-40-0224/НОМЕР_1, в якому зазначено про реалізацію у господарській одиниці алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці (придбання перевіряючими 0,05 л горілки) (а.с. 26-29);

2) №24/23-00-40-0224/НОМЕР_1, в якому вказано на реалізацію у господарській одиниці алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці (придбання перевіряючими 0,1 л горілки) (а.с. 43-46);

3) №26/23-00-40-0224/НОМЕР_1, в якому зазначено про реалізацію у господарській одиниці алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці (придбання перевіряючими 0,05 л горілки) (а.с. 56-59);

4) №27/23-00-40-0224/НОМЕР_1, в якому зазначено про реалізацію у господарській одиниці алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці (придбання перевіряючими 2х0,1л горілки) (а.с. 69-72);

5) №30/23-00-40-0224/НОМЕР_1, в якому зазначено про реалізацію у господарській одиниці алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці (придбання перевіряючими 2х0,1л горілки) (а.с. 83-86).

Крім того, у даних актах вказано, що Позивачем порушено, зокрема, вимоги ч. 6 ст. 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» оскільки продаж алкогольних напоїв для споживання на місці дозволяється тільки суб'єктам господарювання ресторанного господарства та спеціалізованим відділам, що мають статус суб'єкта господарювання з універсальним асортиментом товарів.

Не погоджуючись із висновками даних актів, Позивач направив Відповідачу заперечення від 26.04.2018 року №2, №4, №5, №6, №7 (а.с. 30-33, 47-51, 60-64, 73-77, 87-91), які залишено без задоволення згідно листа ГУ ДФС у Черкаській області від 08.05.2018 року №20052/23-00-40-0219 (а.с. 34-38).

На підставі викладених в актах перевірки висновків ГУ ДФС у Черкаській області прийняті податкові повідомлення-рішення від 17.05.2018 року форми «С» №000704057, №000674057, №000614057, №000794057, №000774057, кожним з яких до ФОП ОСОБА_1 застосовані штрафні санкції в розмірі 6 800,00 грн. (а.с. 39, 52, 65, 78, 92).

За наслідками адміністративного оскарження рішеннями ДФС України від 08.08.2018 року №11688/0/99-99-11-03-01-25 (а.с. 40-42), №11687/0/99-99-11-03-01-25 (а.с. 53-55), №11689/0/99-99-11-03-01-25 (а.с. 66-68), №11686/0/99-99-11-03-01-25 (а.с. 79-82) та від 09.08.2018 року №11811/0/99-99-11-03-01-25 (а.с. 93-98) скарги ФОП ОСОБА_1 на згадані індивідуальні акти залишено без задоволення, а податкові повідомлення-рішення - без змін.

На підставі встановлених вище обставин, здійснивши системний аналіз приписів ст. ст. 1, 15-3, 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного та плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (далі - Закон), ст. ст. 1, 4 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», п. п. 2, 22 Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 30.07.1996 року №854 (далі - Правила №854), п. п. 2.2, 2.4 Інструкції щодо заповнення форм державних статистичних спостережень стосовно торгової мережі та мережі ресторанного господарства, затвердженої наказом Держкомстату України від 24.10.2005 року №237 (далі - Інструкція №237), Правил роботи закладів (підприємств) ресторанного господарства, затверджених наказом Мінекономіки України від 24.07.2002 року №219 (далі - Правила №219), суд першої інстанції прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки матеріалами справи не підтверджується вчинення Позивачем порушення вимог ч. 6 ст. 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного та плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися з огляду на таке.

Відповідно до абз. 14 ст. 1 Закону місце торгівлі - місце реалізації товарів, у тому числі на розлив, в одному торговому приміщенні (будівлі) за місцем його фактичного розташування, для тютюнових виробів та пива - без обмеження площі, для алкогольних напоїв, крім пива, - торговельною площею не менше 20 кв. метрів, обладнане реєстраторами розрахункових операцій (незалежно від їх кількості) або де є книги обліку розрахункових операцій (незалежно від їх кількості), в яких фіксується виручка від продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів незалежно від того, чи оформляється через них продаж інших товарів.

Згідно абз. 14 ст. 15 Закону роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Приписи ч. 6 ст. 15-3 Закону продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється тільки суб'єктам господарювання громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб'єктів господарювання громадського харчування, підприємств з універсальним асортиментом товарів.

Згідно п. 2 Правил № 854 роздрібна торгівля алкогольними напоями здійснюється через спеціалізовані підприємства, в тому числі фірмові, спеціалізовані відділи (секції) підприємств з універсальним асортиментом продовольчих товарів, а також заклади ресторанного господарства.

Відповідно до п. 22 Правил № 854 продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці здійснюється тільки закладами ресторанного господарства та спеціалізованими відділами підприємств, що мають статус закладів ресторанного господарства, підприємств з універсальним асортиментом товарів.

За правилами п. п. 2.2 і 2.4 Інструкції №327 ресторанне господарство - це вид економічної діяльності суб'єктів господарювання щодо надання послуг із задоволення потреб споживачів у харчуванні з організацією дозвілля або без нього в закладах (об'єктах) ресторанного господарства. Об'єкт (заклад) ресторанного господарства - місцева одиниця (структурний підрозділ) суб'єкта господарювання, яка розміщується в окремій будівлі або приміщенні, має, як правило, обладнаний столами та стільцями для споживання їжі зал і необхідні виробничі та побутові приміщення в якій здійснюється продаж продукції власного виготовлення і купованих товарів, переважно для споживання на місці.

Основні вимоги щодо роботи суб'єктів господарської діяльності (закладів, підприємств) усіх форм власності, що здійснюють діяльність на території України у сфері ресторанного господарства, затверджені наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України від 24.07.2002 року № 219 (далі - Правила № 219).

Зі змісту п. п. 1.3, 1.5, 1.6 Правил № 219 вбачається, що заклад ресторанного господарства - організаційно-структурна одиниця у сфері ресторанного господарства, яка здійснює виробничо-торговельну діяльність: виробляє і (або) доготовляє, продає і організовує споживання продукції власного виробництва і закупних товарів, може організовувати дозвілля споживачів. заклади (підприємства) ресторанного господарства поділяються за типами: фабрики-кухні, фабрики-заготівельні, ресторани, бари, кафе, їдальні, закусочні, буфети, магазини кулінарних виробів, кафетерії, а ресторани та бари - також на класи (перший, вищий, люкс). Відкриття закладу (підприємства) ресторанного господарства узгоджується з органами місцевого самоврядування, установами державної санітарно-епідеміологічної служби в установленому законодавством порядку.

З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що здійснювати продаж алкогольних напоїв на розлив має право виключно підприємство ресторанного господарства або спеціалізований відділ, що має статус суб'єкта господарювання громадського харчування, суб'єкта господарювання з універсальним асортиментом товарів за умови наявності ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та зареєстрованими видами економічної діяльності за кодами класифікації КВЕД-2010 - 56.10-56.30.

Аналогічні висновки наведено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 19.06.2018 року у справі №823/1363/17, від 04.09.2018 року у справі №820/1335/17.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, ФОП ОСОБА_1 здійснює свою господарську діяльність, в тому числі роздрібну торгівлю алкогольними напоями, на підставі ліцензій від 04.12.2017 року №64, від 04.12.2017 року №62, від 04.12.2017 року №60, від 04.12.2017 року №66, від 04.12.2017 року №54 (а.с. 99-108), які були чинні на момент проведення фактичних перевірок. Згідно з КВЕД видом діяльності ФОП ОСОБА_1 є: «діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування» (код КВЕД 56.10) та «обслуговування напоями» (код КВЕД 56.30) (а.с. 18-20).

Разом з тим, як вірно підкреслив контролюючий орган, однак залишив поза увагою суд першої інстанції, на підтвердження належності кафе «Бістро» до закладу ресторанного господарства ФОП ОСОБА_1 всупереч вимог п. 1.6 Правил №219 не було надано жодних документів, які підтверджують статус його як суб'єкта господарювання ресторанного господарства, зокрема, договорів оренди приміщень, рішень органу місцевого самоврядування про надання дозволу на торгівлю продуктами харчування, включаючи торгівлю горілчаними виробами в кафе, тощо.

У контексті наведеного колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що ліцензія на роздрібну торгівлю алкогольними напоями надає право власнику ліцензії на здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями вітчизняного та імпортного виробництва на місці торгівлі. Проте, як вже було підкреслено вище, що наявність такої ліцензії не дозволяє здійснювати продаж алкогольних напоїв на розлив за умови відсутності у суб'єкта господарювання статусу підприємства ресторанного господарства.

Аналогічний за змістом висновок випливає з постанови Верховного Суду від 11.03.2019 року у справі № 818/3895/15.

Відповідно до ст. 17 Закону за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

До суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі порушення вимог статті 15-3 цього Закону - 6800 гривень.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість прийнятих податкових повідомлень-рішень про застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 6 800,00 грн. кожним.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є 1неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при постановленні рішення неповно з'ясовані обставин, що мають значення для справи та невірно застосовані норми матеріального права, що стали підставою для неправильного вирішення справи. У зв'язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду - скасувати.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Черкаській області - задовольнити повністю.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2018 року - скасувати.

Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст. ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді Л.В. Губська

О.В. Епель

Повний текст постанови складено « 27» березня 2019 року.