Справа № 460/114/19
Суддя: Друзенко Н.В.
Дата ухвалення: 2019-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

12 березня 2019 року м. Рівне №460/114/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Друзенко Н.В. за участю секретаря судового засідання Романчук В.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі: позивача: ОСОБА_1, представник ОСОБА_2,

відповідача: представник ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління ДФС у Рівненській області
скасування наказу, визнання дій неправомірними, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління ДФС у Рівненській області про скасування наказу від 29.12.2018 №3253 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки за період з 01.01.2015 по 31.12.2015; визнання неправомірними дій щодо фактичного проведення документальної позапланової невиїзної перевірки за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 на підставі наказу №3253 від 29.12.2018.

Ухвалою від 22.01.2019 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження, та призначено підготовче засідання у справі на 12.02.2019.

08.02.2019 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву Головного управління ДФС у Рівненській області (а.с.27-28).

Ухвалою від 12.02.2019 закрито підготовче провадження у справі, а розгляд справи по суті призначено у відкритому судовому засіданні на 12.03.2019.

В судовому засіданні 12.03.2019 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позовні вимоги повністю підтримані позивачем та її представником в судовому засіданні. На на їх обґрунтування зазначено, що в грудні 2018 року позивачем отримано копію наказу від 17.12.2018 №3131 про проведення щодо неї документальної позапланової невиїзної перевірки. Під час оскарження позивачем цього наказу в судовому порядку, податковим органом прийнято новий наказ від 29.12.2018 за №3253 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки. Сторона позивача вважає, що дії відповідача щодо проведення невиїзної перевірки, як і сам новий наказ, суперечать діючому законодавству та підлягають скасуванню. Вказує, що жодних питань щодо розбіжностей між даними декларації позивача за 2015 рік та даними контролюючого органу в запиті відповідача не містилося, а отже останній не в праві був приймати оспорюваний наказ, оскільки належного запиту для позивача як того вимагає пп.78.1.4 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України не надсилалося. Також зазначено, що оскільки оскаржуваний наказ позивачем отримано ввечері 15.01.2019, тобто в останній день проведення перевірки, то відповідачем було допущено порушення приписів ст.79 Податкового кодексу України щодо порядку проведення документальної невиїзної перевірки. За таких обставин, просили позов задовольнити повністю.

Згідно з відзивом на позовну заяву та поясненнями представника в судовому засіданні відповідач позов не визнав та на обґрунтування своїх заперечень зазначив, що підставою для винесення оскаржуваного наказу слугувало те, що позивачем не було надано належної відповіді та підтверджуючих документів на запит податкового органу щодо отриманого доходу у 2015 році у вигляді анулювання (прощення) заборгованості за кредитом (додаткове благо). Повідомлено, що на запит контролюючого органу від 01.10.2018 позивач надав відповідь від 19.10.2018 про те, що інформації про прощення вона не отримувала, про існування будь-яких договорів щодо анулювання кредитної заборгованості перед банком вона не знає, оскільки таких не підписувала. За таких обставин, відповідач вважає, що наказ про проведення документальної невиїзної перевірки винесений на підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.75.1 ст.75, пп.78.1.4 п.78.1 ст.78, ст.79 Податкового кодексу України, тобто в межах чинного законодавства та є цілком обґрунтованим і правомірним. З огляду на це, сторона відповідача просила в задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення сторін, розглянувши позовну заяву та відзив на неї, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд встановив наступне.

01.10.2018 податковим органом було надіслано ФОП ОСОБА_1 запит №2712/ФОП/17-00-13-03-04 про надання інформації та її документального підтвердження щодо отриманого у 2015 році доходу від ПАТ "Укрсоцбанк" (анулювання основної суми кредитної заборгованості) на суму 844768,02 грн. за ознакою "126" додаткове благо. У запиті зазначено, що за результатами аналізу інформації, отриманої в установленому законом порядку встановлено, що ФОП ОСОБА_1 нараховано та виплачено дохід у вигляді додаткового блага (анульовано основну суму кредитної заборгованості) в сумі 844768,02 грн. без утримання податку на доходи фізичних осіб та військового збору, а річну декларацію за цей період не подано (а.с.18).

19.10.2018 ФОП ОСОБА_1 у відповідь на запит, повідомила, що будь-якою інформацією про прощення їй боргу ПАТ "Укрсоцбанк" не володіє, жодних повідомлень про таке прощення від ПАТ "Укрсоцбанк" вона не отримувала, про існування будь-яких договорів щодо анулювання кредитної заборгованості перед банком вона не знає, оскільки таких не підписувала, а тому не в змозі надати будь-яку інформацію щодо таких обставин. Що ж до надання документів, які підтверджують сплату податків та зборів по податковому благу, яке виникло внаслідок такого прощення, то повідомила, що у зв'язку з тим, що їй не було відомо про будь-які обставини щодо прощення боргу, жодних додаткових податків і зборів вона самостійно не нараховувала. Також ОСОБА_1 повідомила, що подавала до податкового органу декларацію про майновий стан і доходи за 2015 рік і долучила до відповіді її копію. При цьому, зауважила, що у випадку, якщо Головне управління ДФС у Рівненській області за наслідком отриманої від неї відповіді дійде висновку про необхідність проведення будь-якої документальної перевірки, просила здійснити таку перевірку виключно у виїзній формі за місцем знаходження її представника (а.с.19).

17.12.2018 Головним управлінням ДФС у Рівненській області було прийнято наказ №3131 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 з питань подання до органів ДФС декларації про майновий стан і доходи за період з 01.01.2015 по 31.12.2015, своєчасності та повноти сплати до бюджету податку з доходів фізичних осіб і військового збору з 26.12.2018 тривалістю п'ять робочих днів (а.с.12-13).

29.12.2018 Головним управлінням ДФС у Рівненській області прийнято наказ №3253, згідно з яким вирішено провести документальну позапланову невиїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань подання до органів ДФС декларації про майновий стан і доходи, за звітний період з 01.01.2015 по 31.12.2015, своєчасності та повноти сплати до бюджету податку з доходів фізичних осіб і військового збору з 10.01.2019 тривалістю п'ять робочих днів. Відповідно до цього наказу вважається таким, що втратив чинність наказ №3131 від 17.12.2018 "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_1В." та повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки від 17.12.2018 №1131/17-00-13-04 (а.с.8).

Зі змісту наказу №3253 від 29.12.2018 слідує, що за результатами аналізу інформації, отриманої в установленому законом порядку, встановлено, що платником податків ФОП ОСОБА_1 у 2015 році було отримано дохід у вигляді анулювання (прощення) заборгованості за кредитом (додаткове благо). Відповідно до інформаційних баз даних органів ДФС наявна інформація, що ФОП ОСОБА_1 до територіальних органів ДФС Рівненської області подано декларацію про майновий стан та доходи за 2015 рік. Однак, у поданій декларації не задекларовано отриманий дохід у вигляді додаткового блага та не визначено податкові зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб та військового збору, тобто встановлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків.

Не погодившись з правомірністю наказу №3253 від 29.12.2018, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до підпунктів 16.1.5, 16.1.7 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний: подавати на належним чином оформлену письмову вимогу контролюючих органів (у випадках, визначених законодавством) документи з обліку доходів, витрат та інших показників, пов'язаних із визначенням об'єктів оподаткування (податкових зобов'язань), первинні документи, регістри бухгалтерського обліку, фінансову звітність, інші документи, пов'язані з обчисленням та сплатою податків та зборів. У письмовій вимозі обов'язково зазначаються конкретний перелік документів, які повинен надати платник податків, та підстави для їх надання; подавати контролюючим органам інформацію в порядку, у строки та в обсягах, встановлених податковим законодавством.

Згідно з підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Пунктом 73.3 статті 73 Податкового кодексу України визначено, що контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Такий запит підписується керівником (заступником керівника) контролюючого органу і повинен містити: 1) підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує; 2) перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати; 3) печатку контролюючого органу.

Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб'єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи; 2) для визначення рівня звичайних цін на товари (роботи, послуги) під час проведення перевірок та в інших випадках, передбачених статтею 39 цього Кодексу; 3) виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків; 4) щодо платника податків подано скаргу про ненадання таким платником податків податкової накладної покупцю або про порушення правил заповнення податкової накладної; 5) у разі проведення зустрічної звірки; 6) в інших випадках, визначених цим Кодексом.

Запит вважається врученим, якщо його надіслано поштою листом з повідомленням про вручення за податковою адресою або надано під розписку платнику податків або іншому суб'єкту інформаційних відносин або його посадовій особі.

Платники податків та інші суб'єкти інформаційних відносин зобов'язані подавати інформацію, визначену у запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження протягом одного місяця з дня, що настає за днем надходження запиту (якщо інше не передбачено цим Кодексом). У разі коли запит складено з порушенням вимог, викладених в абзацах першому та другому цього пункту, платник податків звільняється від обов'язку надавати відповідь на такий запит.

Пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України передбачено, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

В силу вимог підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється, якщо виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Відповідно до пункту 78.4 статті 78 Податкового кодексу України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Також, згідно з пунктом 79.2 статті 79 Податкового кодексу України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

В свою чергу, статтею 42 Податкового кодексу України передбачено такий порядок вручення копії наказу про проведення документальної позапланової перевріки:

Згідно з пунктом 42.2 цієї статті, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

А пунктом 42.4, серед іншого, зазначено, що у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Судом встановлено, що податковим органом було направлено запит на адресу позивача, в якому було зазначено про виявлення недостовірності даних, задекларованих останнім, та результатами аналізу інформації, отриманої у встановленому законом порядку, відповідно до якої ФОП ОСОБА_1 у 2015 році ПАТ "Укрсоцбанк" нараховано та виплачено дохід у вигляді додаткового блага без утримання податку на доходи фізичних осіб і військового збору.

При цьому, твердження позивача, що в запиті податкового органу ставилося лише питання щодо причин не подання податкової декларації позивачем та жодних питань саме розбіжності між даними декларації позивача за 2015 рік та даними контролюючого органу в такому запиті не містилося, суд не бере до уваги, оскільки вказане спростовується змістом самого запиту, що наявний в матеріалах справи.

А тому, враховуючи наявність факту подання до територіальних органів ДФС декларації про майновий стан та доходи за 2015 рік, з метою перевірки наявної інформації, забезпечення належного оподаткування сум доходів, які підлягають декларуванню громадянами, а також приведення у відповідність документів, контролюючим органом було прийнято наказ про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки позивача. Як на підставу проведення такої перевірки податковий орган у спірному наказі посилається на підпункт 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункт 7.1 статті 75, підпункт 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 та статтю 79 Податкового кодексу України.

З матеріалів справи, а саме: з копії конверта та результатів відстеження рекомендованого поштового відправлення (а.с.10-11), слідує, що відповідач направив наказ №3253 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки рекомендованим листом на адресу позивача 04.01.2019; 05.01.2019 - відправлення вже знаходилось у відділенні зв'язку за місцем видачі/доставки; 10.01.2019 - відправлення не було вручено під час доставки з "інших причин"; і фактично вказане відправлення було вручено особисто позивачу 15.01.2019.

Таким чином, в розумінні статті 42 Податкового кодексу України наказ №3253 від 29.12.2018 вважається врученим платнику податків.

Більше того, будь-які обставини, пов'язані з врученням наказу, не можуть розглядатися як підстави для визнання протиправним і скасування такого наказу, позаяк вони стосуються не правових підстав його видання, а дій, спрямованих на його реалізацію..

Щодо проведення контролюючим органом саме документальної позапланової невиїзної перевірки, а не виїзної, як про це просив позивач, суд звертає увагу, що в силу вимог пункту 79.5 статті 79 Податкового кодексу України за наявності письмового звернення платника податків замість документальної невиїзної перевірки може проводитися документальна виїзна перевірка. Отже, проведення в такому випадку документальної виїзної перевірки є правом податкового органу, а не його обов'язком.

Враховуючи наведене, суд вважає, що Головне управління ДФС у Рівненській області, приймаючи наказ №3253 від 29.12.2018 про проведення документальної планової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений законодавством України. Сам же наказ в повній мірі відповідає критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, визначеним частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а відтак підстави для його до скасування відсутні.

З огляду на це, відсутні підстави і для визнання неправомірними дій щодо фактичного проведення перевірки, результати якої оформлені актом №119/17-00-13-04/НОМЕР_1 від 23.01.2019 (а.с.43-47).

Більше того, сам по собі наказ про проведення документальної планової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 і реалізація такого наказу, на сьогоднішній день не несе для позивача негативних наслідків . Як встановлено судом, документальна позапланова невиїзна перевірка позивача на підставі вказаного наказу проведена, за її результатами прийнято акт і винесено податкові повідомлення-рішення від 04.03.2019 за №, № та № (а.с.53-55). У випадку, якщо позивач не погоджується з правомірністю винесених податкових повідомлень-рішень, вона в праві з метою відновлення своїх законних прав та інтересів оскаржити їх як в адміністративному, так і в судовому порядку, спростувавши висновки акту перевірки, як такого, що складений без її участі, відповідними доказами.

При вирішенні даного спору, з огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку, що порушення прав позивача, про захист яких вона просила в судовому порядку, не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду.

За наведеного, у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

Правові підстави для застосування статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, вул. П.Морозова,11, смт.Рокитне, 34200) до Головного управління ДФС у Рівненській області (, вул.Відінська, 12, м.Рівне, 33023) про скасування наказу №3253 від 29.12.2018 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки та про визнання дій неправомірними щодо фактичного проведення документальної позапланової виїзної перевірки ОСОБА_1 за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року на підставі наказу №3253 від 29.12.2018, - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складений 22 березня 2019 року.

Суддя Друзенко Н.В.