Справа № 820/4079/18
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2019-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2019 р.Справа № 820/4079/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Яковенка М.М.

суддів: Лях О.П., Бегунц А.О.

секретарі судового засідання: Машура Г.А.

за участі :

представника позивача ОСОБА_1

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу ОСОБА_4 Башір огли на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21 червня 2018 року по справі № 820/4079/18 (головуючий І інстанції: Шляхова О.М.) за позовом ОСОБА_4 Башір огли до Управління державної міграційної служби України в Луганській області, третя особа: Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_4 Башір огли звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення Управління Державної міграційної служби України в Луганській області від 31.08.2016р. про скасування рішення Управлінні ДМС України в Луганській області від 26.11.2014р. про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням ОСОБА_4 Башір огли, 01.09.1976р.н.; вирішити питання щодо стягнення витрат по сплаті судового збору.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21 червня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, пославшись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, яке прийнято з порушенням норм матеріального права та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов.

Апелянт наголошує на тому, що з дня прийняття рішення про припинення громадянства України 31.08.2016р. і до дня вилучення закордонного паспорту 26.12.2017р. Управління ДМС України в Луганській області - не повідомляло позивача - ОСОБА_5 про службову перевірку набуття ним громадянства України, не викликали його для надання особистих пояснень та в супереч п.97 Порядку №215 від 27.03.2001 р. не вручали рішення та довідку про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України. Відомості до ЄРДР про вчинення позивачем злочину стосовно підробки документів не вносились, в межах кримінального провадження вина не доведена. Під час подання документів для оформлення громадянства, була здійснена їх перевірка працівниками відповідача, ніяких порушень з боку позивача, або підробки подання неправдивих даних виявлено не було. Фактично доводи апелянта зводяться до не його згоди із встановленими обставинами справи, які ним заперечуються як такі, що не підтверджені або межами кримінального, або дисциплінарного провадження відносно нього чи працівників відповідача.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи та вимоги апеляційної скарги відповідно до ст.308 КСАС України, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що 26 грудня 2017р. в аеропорту «Бориспіль» в м.Києві у ОСОБА_4 Башір Огли при вїзді в Україну працівниками Державної прикордонної служби України вилучено паспорт громадянина України для виїзду за кордон, номер Е8 687168, виданий ГУ ДМС України в Харківській області (6303) від 23.12.2014р., який за інформацією бази даних від 01.06.2017р. УДМС у м. Києві, підлягає вилученню, без повідомлення йому причини вилучення паспорту.

Згідно Протоколу вилучення (затримання) документа від 26.12.2017р. вказаний паспорт вилучено та направлено до ОКПП «Київ».

Позивачем зазначається, що як стало відомо пізніше, закордонний паспорт було вилучено з підстав припинення громадянства України ОСОБА_4 Башір Огли. Згідно інформації, отриманої від Головного управління ДМС України в Харківській області, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, номер ЕS 687168, визнано даним управлінням державної міграційної служби - недійсним та таким, що підлягає вилученню на підставі рішення Управлінням ДМС України в Луганській області від 31.08.2016р. про скасування рішення Управління ДМС України в Луганській області від 24.11.2014р. про оформлення набуття громадянства України ОСОБА_5

Позивач зазначає, що ні він, ні його адвокат не отримував копій витребуваних документів та йому не надано відповіді на адвокатські запити, у зв'язку із чим позивач вимушений звернутись із означеною позовною заявою без долучення до позову рішення Управління ДМС України в Луганській області від 31.08.2016р. про скасування рішення УДМС від 26.11.2014р. про оформлення набуття громадянства України ОСОБА_5 та Довідки №11від 31.08.2016р. про припинення громадянства України у зв'язку з чим невідомо до цього часу, які саме свідомо неправдиві відомості або фальшиві документи були надані ОСОБА_4 Башір Огли при набутті ним громадянства України за територіальним походженням.

Статтею 4 Конституції України встановлено, що в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб, визначаються ОСОБА_6 України «Про громадянство України» (далі - Закон) та Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 (в редакції Указу Президента України від 27 червня 2006 року № 588/2006) (далі Порядок №215).

Правовідносини між позивачем та міграційними органами України на момент звернення позивача за отриманням дозволу на імміграцію та надання компетентним органом такого дозволу з видачею посвідки на проживання в Україні регулювалися ОСОБА_6 України "Про правовий статус іноземців" № 3929-ХІІ від 04.12.1994, а також ОСОБА_6 України "Про імміграцію" № 2491-ІІІ від 07.06.2001.

Згідно статті 2 ОСОБА_6 України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" іноземці та особи без громадянства мають ті ж права і свободи та виконують ті ж обов'язки, що і громадяни України, якщо інше не передбачено Конституцією, цим та іншими законами України, а також міжнародними договорами України.

Іноземці та особи без громадянства є рівними перед законом незалежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної належності, статі, мови, ставлення до релігії, роду і характеру занять, інших обставин.

Статтею 3 зазначеного ОСОБА_6 передбачено, що іноземці та особи без громадянства можуть у встановленому порядку іммігрувати в Україну на постійне проживання або прибути для працевлаштування на визначений термін, а також тимчасово перебувати на її території.

Іноземці та особи без громадянства, які іммігрували на постійне проживання або прибули для тимчасового працевлаштування, отримують посвідки відповідно на постійне або тимчасове проживання.

Умови і порядок імміграції в Україну іноземців та осіб без громадянства визначаються ОСОБА_6 України № 2491-ІІІ від 07 червня 2001 року "Про імміграцію".

Відповідно до частини 1 абзаців першого і четвертого статті 1 ОСОБА_6 № 2491-ІІІ, в редакції чинній станом на час звернення позивача із заявою про отримання дозволу на імміграцію, імміграція - це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання.

Дозвіл на імміграцію - рішення спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань імміграції та підпорядкованих йому органів, що надає право іноземцям та особам без громадянства на імміграцію.

Статтею 6 ОСОБА_6 № 2491-ІІІ, в редакції чинній станом на час звернення позивача із заявою про отримання дозволу на імміграцію, визначено повноваження спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань імміграції і підпорядкованих йому органів.

Так, за приписами частини 1 пунктів два і три цієї норми спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади з питань імміграції і підпорядковані йому органи: організовує роботу з перевірки правильності оформлення документів щодо надання дозволу на імміграцію, виконання умов для надання такого дозволу, відсутності підстав для відмови у його наданні; організовує роботу з прийняття рішень про надання дозволу на імміграцію, про відмову у наданні дозволу на імміграцію, про скасування дозволу на імміграцію та видання копій цих рішень особам, яких вони стосуються.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 6 ОСОБА_6 України «Про громадянство України», громадянство України набувається, серед іншого, за територіальним походженням.

Порядок набуття громадянства України за територіальним походженням встановлений статтею 8 ОСОБА_6 України «Про громадянство України».

Датою набуття громадянства України у випадках, передбачених цією статтею, є дата реєстрації набуття особою громадянства України.

Як встановлено судами за матеріалами справи, що 06 листопада 2014 року до УДМС у Луганській області зі Старобільського РВ УДМС у Луганській області надійшло клопотання та матеріали справи про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до частини 1 статті 8 ОСОБА_6 від громадянина ОСОБА_7 ОСОБА_4 Башір огли, ІНФОРМАЦІЯ_1, одночасно із оформленням набуття громадянства України за територіальним походженням неповнолітнім дітям ОСОБА_4 Башір огли: ОСОБА_8 ОСОБА_4 огли, ІНФОРМАЦІЯ_2; ОСОБА_9 ОСОБА_4 огли, ІНФОРМАЦІЯ_3; ОСОБА_10 ОСОБА_4 огли, ІНФОРМАЦІЯ_4; ОСОБА_11 ОСОБА_4 огли, ІНФОРМАЦІЯ_5

26 листопада 2014 року УДМС у Луганській області прийнято рішення про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до частини 1 статті 8 ОСОБА_6 ОСОБА_4 Башір огли, ІНФОРМАЦІЯ_6, разом із його неповнолітніми дітьми.

26 листопада 2014 року УДМС у Луганській області на імя ОСОБА_5 оформлено довідку про реєстрацію громадянином України № 44/35.

На підставі цієї довідки ОСОБА_5 був документований паспортом громадянина України серії ЕЛ № 002496 виданий 26.11.2014 Старобільським РВ УДМС у Луганській області.

В подальшому, 24.06.2016 на адресу УДМС у Луганській області з Державної міграційної служби України надійшов наказ від 23.06.2016 №111/АГ «Про проведення безвиїзної (дистанційної) перевірки Управління ДМС України М у Луганській області щодо дотримання вимог законодавства» (далі - Наказ).

Відповідно до цього Наказу Державною міграційною службою України здійснено перевірку матеріалів справ про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до частини першої статті 8 ОСОБА_6, рішення за якими були прийняті УДМС у Луганській області у період з 01.09.2014 р. по 31.12.2015, в т.ч. стосовно справи позивача.

17.08.2016 за вихідним № 6.5/8776 від 09.08.2016 від ДМС України на адресу УДМС у Луганській області надійшла довідка за результатами перевірки матеріалів справ про набуття громадянства України за територіальних походженням відповідно до частини першої статті 8 ОСОБА_6.

В ході проведення перевірки справ про оформлення набуття громадянства України були виявлені порушення законодавства України під час формування вищезазначених справ та під час прийняття по ним рішень стосовно 42 осіб в т.ч. і стосовно ОСОБА_4 Башір огли, ІНФОРМАЦІЯ_6.

Здійснюючи апеляційний перегляд рішення, надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступного.

Так, з метою організації виконання ОСОБА_6 України «Про громадянство України», Указом Президента України від 27.03.2001р. №215 затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, який визначає перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України.

Відповідно до п. 29 Порядку № 215 (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, повнорідні брат чи сестра якої постійно проживали до 16 липня 1990 року на територіях, зазначених у абзаці першому пункту 22 цього Порядку (частина перша статті 8 ОСОБА_6), подає документи, передбачені підпунктами "а" - "в" пункту 22 цього Порядку, зокрема, заяву про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням, дві фотокартки (розміром 35 х 45 мм), один з таких документів: декларацію про відсутність іноземного громадянства - для осіб без громадянства, декларацію про відмову від іноземного громадянства разом з документом, що підтверджує надання особі статусу біженця в Україні чи притулку в Україні, - для іноземців, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, заяву про зміну громадянства - для іноземців, які перебувають у громадянстві держав, міжнародні договори України з якими передбачають припинення особами громадянства цих держав одночасно з набуттям громадянства України та набуття громадянства України відповідно до законодавства України, документ, що підтверджує факт припинення іноземного громадянства, -для іноземців, які перебувають у громадянстві держав, міжнародні договори України з якими дозволяють особам звертатися для набуття громадянства України за умови, якщо вони доведуть, що не є громадянами цих держав, зобов'язання припинити іноземне громадянство - для інших категорій іноземців. Зобов'язання припинити іноземне громадянство не вимагається від іноземців, які є громадянами держав, законодавство яких передбачає автоматичне припинення особами громадянства цих держав одночасно з набуттям громадянства іншої держави або міжнародні договори України з якими передбачають припинення особами громадянства цих держав одночасно з набуттям громадянства України; а також: документ, що підтверджує факт постійного проживання повнорідних брата чи сестри заявника до 16 липня 1990 року на територіях, зазначених у абзаці першому пункту 22 цього Порядку, документи, що засвідчують родинні стосунки заявника з повнорідними братом чи сестрою.

Як встановлено за матеріалами справи, підставою для набуття громадянства України за територіальним походженням ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, був факт постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 його матері ОСОБА_12 ОСОБА_13 кизи, ІНФОРМАЦІЯ_7, що підтверджувалось записом у будинковій книзі, копія якої долучена до справи, але назва області - «Луганська» в штампах прописки та виписки (реєстрації та зняття з реєстрації місця проживання) матері позивача у будинковій книзі не відповідає назві області на той час - «Ворошиловградська», що свідчить про не справжність проставленого штампу місця реєстрації.

Так, Указом Президії Верховної ОСОБА_14 Української ССР «Про перейменування м.Ворошиловграда та Ворошиловградської області» від 04.05.1990 №9169-Х1 Ворошиловградська область була перейменована в область Луганську, лише у травні 1990 року, тобто в 1983 та 1985 роках, на дату реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання матері позивача - область мала назву «Ворошиловградська».

В той же час, в будинковій книзі штамп «Луганская область, г. Брянка Городской отдел милиции ПРОПИСАН ПОСТОЯННО, датований 28.11.1985», а штамп «Луганская область, г. Брянка Городской отдел милиции ВЫПИСАН, датований 21.04.1983», таким чином судом першої інстанції зроблений правильний висновок, що дата зняття з реєстрації місця проживання раніше на 2 роки дати реєстрації місця проживання; також в будинковій книзі не зазначено конкретної адреси реєстрації місця проживання матері позивача, що свідчить про не підтвердження факту справжності проставленого штампу та реєстрації.

Крім того, судом обґрунтовано зазначено, що процеси реформування системи прописки стосувались усіх, хто проживав на території України. 3 1974 року паспорт став основним документом посвідчення особи на усій території колишнього СРСР для всіх громадян у віці від 16 років. Власники паспортів повинні були отримувати від місцевого відділу внутрішніх справ дозвіл на проживання (прописку) і, таким чином, право мешкати та працювати у відповідній місцевості, а також мати доступ до багатьох інших соціально-економічних процесів. Будь-який період перебування, довший за три дні, в будь-якому місці країни вимагав реєстрації у місцевому відділі внутрішніх справ.

Саме дозвільність у системі прописки, існування якої закладено у пункті 27 ОСОБА_14 Міністрів СРСР № 677 від 28 серпня 1974 року і виконання якої передбачалось неопублікованими інструкціями Міністерства внутрішніх справ, призводила до обмежень прав людини.

Конституція України, прийнята у 1996 році, започаткувала реформування інституту прописки в Україні, як необхідної умови розвитку демократії та верховенства права.

ОСОБА_14 Кабінету Міністрів України від 10.01.2002 № 13 внесено зміни до підпункту 1 пункту 4 Положення про паспортну службу органів внутрішніх справ, відповідно до яких паспортна служба організовує в межах компетенції роботу, повязану з оформленням і видачею паспортних та інших документів, реєстрацією та обліком громадян за обраним ними місцем проживання, здійснює контроль за виконанням громадянами і посадовими особами правил паспортної системи.

Указом Президента України від 11 січня 2002 року № 12 «Про заходи щодо реєстрації фізичних осіб» з метою ліквідації інституту прописки та необхідністю забезпечення реєстрації фізичних осіб доручено розробити проект ОСОБА_6 України «Про порядок реєстрації фізичних осіб за місцем проживання».

Відповідно до Указу постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 35 затверджено «Тимчасовий порядок реєстрації фізичних осіб за місцем проживання» (далі - ОСОБА_14 КМУ № 35). Даний порядок визначає механізм реєстрації та зняття з реєстраційного обліку фізичних осіб за місцем у проживання.

Відповідно до п. 6 ОСОБА_14 КМУ № 35 громадяни України, іноземці та а особи без громадянства, які постійно проживають в Україні, у разі зміни місця проживання зобов'язані подати для реєстрації у 10-денний строк після з прибуття на нове місце проживання документи відповідним житлово-комунальним підприємствам органів місцевого самоврядування, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій, житлово-будівельним кооперативам, об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку та б молодіжним житловим комплексам, що самостійно здійснюють обслуговування ; будинків, уповноваженим особам у сільських, селищних радах, житлово- у комунальним органам, що обслуговують відомчий житловий фонд, у тому числі військові містечка, інші об'єкти і території (далі - житлово-комунальні підприємства). Документи приймаються і обліковуються житлово-комунальними підприємствами та у 5-денний строк передаються до відповідних уповноважених органів.

Особи, які проживають у приватних будинках і не обслуговуються житлово- комунальними підприємствами, звертаються до відповідних у уповноважених органів особисто (з поданням оформленої належним чином будинкової книги).

ОСОБА_6 України від 11 грудня 2003 року № 1382 «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлюється поняття «реєстрація місця проживання».

Таким чином, станом на 1983 та 1985 роки (дата прописки/виписки матері позивача) діяв інститут прописки, та єдиним документом, підтверджуючим факт прописки у приватних житлових будинках була будинкова книга, порядок ведення якої був зазначений у самій будинковій книзі та був обовязковим для виконання.

Правові висновки з приводу наведених вище обставин, які є схожими за суттю також узгоджуються висновками викладеними у постанові КАС Верховного Суду від 20.09.2018 р. по справі №808/3217/18.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 р №1085 (в редакції розпорядження Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2018 р. № 79-р) затверджено Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. До зазначеного переліку включене місто Брянка Луганської області.

Матеріали справи свідчать, що під час звернення у листопаді 2014 року до УДМС у Луганській області із заявою про оформлення набуття громадянства, позивач усвідомлював, що перевірити факт прописки його матері ОСОБА_13 в м. Брянка є неможливим, оскільки органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження в м. Брянка Луганської області у звязку із проведенням антитерористичної операції, а штампи, печатки, документи державних органів залишились на непідконтрольній українській владі території, що у свою чергу ставить під обґрунтований сумнів повідомлені позивачем відомості.

Також судами встановлено, що до заяви про оформлення набуття громадянства Україні позивач додав паспорт громадянина ОСОБА_7 № Р 3262428 на ім'я ОСОБА_7 ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_1, виданий 29.08.2008, копія якого долучена до матеріалів справи. Проте, з листа Головного Управління Паспорта, Реєстрації і Міграції Міністерства Внутрішніх Справ ОСОБА_16 Республіки вбачається, що зазначений документ є недійсним, тобто фальшивим.

В подальшому, з метою перевірки підстав для набуття громадянства Україні громадянами ОСОБА_7, ОСОБА_17 з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України листом від 21.06.2016р. № 6.3/6650-16 звернувся до Посольства ОСОБА_16 Республіки в Україні щодо підтвердження або спростування інформації про документування осіб громадян ОСОБА_7, яким протягом 2014-2016 років оформлено набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до ч. 1 ст. 8 ОСОБА_6, та надати інформацію чи перебувають вказані за списком громадяни (у тому числі і ОСОБА_6 ОСОБА_18, 01.09.1976 р.н.) в громадянстві ОСОБА_7.

У відповіді Консульського відділу Посольства ОСОБА_16 Республіки в Україні від 15.11.2016 № 4/куу/86/16 зазначено, що за інформацією Головного Управління Паспорта, Реєстрації і Міграції Міністерства Внутрішніх Справ ОСОБА_16 Республіки на ім'я ОСОБА_7 ОСОБА_18, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт громадянина ОСОБА_7 не видавався, надіслані копії паспортів не ідентичні з виданими.

Також встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження АЗ №1078050 ОСОБА_7 ОСОБА_18 народився в м. Кельбаджар, а свідоцтво про народження видане Відділом РАЦС Агдамського району. Крім того, бланк свідоцтва про народження серії АЗ №1078050 заповнений ідентично до бланку свідоцтва про народження іншої особи ОСОБА_19 ОСОБА_20, ІНФОРМАЦІЯ_8, серії АЗ № 1088040, хоча особа позивача та вищезазначеної особи народились в різних містах та в різний період часу і свідоцтва про народження видані також в різний період часу, з різницею в 13 років: ОСОБА_19 ОСОБА_20 народився в м. Агдам, свідоцтво про народження видане Відділом РАЦС Агдамського району 29.12.1963; ОСОБА_7 ОСОБА_18 народився в м. Кельбаджар, свідоцтво про народження видане Відділом РАЦС Агдамського району 11.09.1976 р.

В заяві про оформлення набуття громадянства від 06.11.2014 ОСОБА_4 Башір огли, ІНФОРМАЦІЯ_6, одночасно з ним просив оформити набуття громадянства за територіальним походженням його неповнолітнім дітям: ОСОБА_8 Віссамогли, ІНФОРМАЦІЯ_2; ОСОБА_9 Віссамогли, ІНФОРМАЦІЯ_3; ОСОБА_10 ОСОБА_4 огли, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_11 ОСОБА_4 огли, ІНФОРМАЦІЯ_5

Відповідачем звернуто увагу суду про те, що у свідоцтвах про народження дітей та у батьків у персональних даних є частка «огли» та «кизи», а в копіях свідоцтва про народження - відсутні. Всі ці зазначені обставини викликають також обґрунтований сумнів щодо справжності свідоцтва про народження, які видані в хаотичному порядку: № 149919 від 14.03.1999, №135829 від 24.10.2000, № 153720 від 03.12.2002.

Також, відповідачем повідомлено суд про те, що позивач разом зі своїми чотирма дітьми та разом із іншою особою ОСОБА_19 ОСОБА_20 разом з його пятьма дітьми, які не є родичами і не мають відношення один до одного, були зареєстровані за однією адресою в Старобільському районі Луганської області та після отримання паспорта громадянина України одночасно і ОСОБА_5 і ОСОБА_21 в один і той же самий день 26.11.2014 вибули також за однією і той же самою адресою: провулок Куряжанський, буд. 1 А, Ленінський район, м. Харків, а на теперішній час проживають за адресою:вул. Механізаторська, буд.7, с. Винники, Нововодолазький район, Харківська область (ОСОБА_5Б.) та вул. Механізаторська, буд. 17, с.Винники, Нововодолазький район, Харківська область (ОСОБА_21Х.), що також викликає сумнів та не підтверджує достовірність надання позивачем правдивих відомостей.

Колегія суддів зазначає, що в заяві про оформлення набуття громадянства за територіальним походженням від 06.11.2014 № 44/35 позивача було попереджено, що у разі надання ним завідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів позивач втратить громадянство України на підставі ст. 21 ОСОБА_6 України «Про громадянство України», про що свідчить особистий підпис ОСОБА_5

У відповідності до приписів ст. 21 ОСОБА_6 України «Про громадянство» рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується, якщо особа набула громадянство України відповідно до статей 8 та 10 цього ОСОБА_6 шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.

Беручи до уваги вищевикладені факти, 31.08.2016 рішенням УДМС у Луганській області на підставі статті 21 ОСОБА_6 було скасовано рішення УДМС у Луганській області від 26.11.2014 про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до частини 1 статті 8 ОСОБА_6 ОСОБА_18, ІНФОРМАЦІЯ_1, у звязку з тим, що останній для набуття громадянства України за територіальним походженням надав свідомо неправдиві відомості та фальшиві документи, а саме: фальшивий паспорт громадянина ОСОБА_16 Республіки № РЗ262428 на імя ОСОБА_6 ОСОБА_18, ІНФОРМАЦІЯ_1, неправдиві відомості щодо перетину державного кордону України - це несправжній проставлений дата-штамп в зазначеному паспорті та неправдиві відомості щодо прописки ОСОБА_12 ОСОБА_19 кизи у вигляді несправжнього штампу прописки із зазначенням області, назва якої на той час не існувала та невірної дати прописки/виписки матері позивача.

31 серпня 2016 року УДМС у Луганській області на імя ОСОБА_5 було оформлено відповідну довідку № 11 про припинення громадянства України, в якій зазначені підстави прийнятого рішення.

Відповідно до абз.1 ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, з аналізу приписів абз.1 ч.2 ст. 77 КАС України випливає, що обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, позивач на підтвердження заявлених позовних вимог доказів, які б спростовували доводи відповідача, до матеріалів справи не надані.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта стосовно неможливості прийняття до уваги та надання недостовірних даних з боку органів влади Республіки ОСОБА_7 щодо виданого на його імя паспортного документу громадянина ОСОБА_7 через корупційну складову та політичну упередженість таких органів влади. Повідомлення Консульського відділу Посольства ОСОБА_16 Республіки від 15.11.2016, що за інформацією ГУ Паспорта, реєстрації і міграції Міністерства внутрішніх справ Азербайджанської республіки паспорт ОСОБА_5 не видавався та не є ідентичним з виданим, на такому рівні та в межах міжнародних відносин між країнами не можна вважати такою, що утримують в собі не правдиву інформацію щодо таких обставин, та є такими, що спрямовані на дискредитацію позивача.

Доводи апелянта стосовно того, що стороною відповідача не вносились до ЄРДР даних щодо вчинення позивачем кримінального правопорушення про підробку документів, а так само не проведення службової перевірки відносно працівників УДМС у Луганській області стосовно порушень вимог законодавства під час оформлення громадянства України, не мають жодного юридичного впливу на спірні правовідносини, що склалися між сторонами у сфері громадянства. Ні вимогами ОСОБА_6 України «Про громадянство України», ні Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 р. №215 не поставлено в залежність прийняття рішення про скасування рішення управлінням ДМС України обласного значення про оформлення набуття громадянства України, від вчинення таких дій, та перебуває за межами такого правового регулювання. Тобто, відсутність доведеності факту вчинення кримінально - караного правопорушення з боку позивача в межах кримінальної справи, яка повинна була б бути на думку позивача за таких обставин, не спростовує правової можливості за обєктивних обставин прийняти рішення щодо скасування такого оформлення.

В даному випадку, на законодавчому рівні, встановлена правова та процесуально обумовлена можливість для органу міграційної служби, яка є відповідальною за вирішення питань оформлення громадянства України, не залежно від тих чи інших обставин, які мали вплив на прийняття такого рішень, як то недбалість, неналежний контроль або помилка з боку працівників органу, або надання недостовірних або помилкових даних з боку відповідного субєкта звернення за оформленням громадянства, виправити таку помилку при її виявленні у той чи інший спосіб, в тому числі шляхом скасування рішення щодо оформлення громадянства набутого у відповідний спосіб, який не можна вважати, як таке, що набуто на законних підставах. Сторона відповідача при прийнятті такого рішення, за встановлених обставинах справ дійшла цілком законного та обґрунтованого висновку. Не зважаючи на ті доводи сторони позивача, що від був позбавлений можливості подати свої пояснення, документи до сторони відповідача під час вирішення питання щодо скасування громадянства, в той же час, скориставшись своїм правом на судовий захист та оскарження, стороною позивача жодним належним та допустимими доказами не спростовано такі обставини та суперечливості, які надали можливості для прийняття відповідачем спірного рішення.

Тобто, в своїй сукупності встановлених фактичних обставин справи, спростовується факт належного набуття позивачем громадянства України, а тому не можна вважати, що позивач під час прийняття спірного рішення, припустився порушень ст.2 ст.19 Конституції України.

Враховуючи викладене, з'ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції. Судове рішення не може бути скасовано з формальних підстав.

Жодні доводи апелянта не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції рішення.

Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі зясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. ч.6 ст.12, 23, 31, 33, 90, 257, 292, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 Башір огли залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21 червня 2018 року по справі № 820/4079/18 - залишити без змін.

ОСОБА_14 набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

У повному обсязі складена 28.03.2019року.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_22
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_23 ОСОБА_19