Справа № 814/443/18
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2019-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2019 р.м.ОдесаСправа № 814/443/18
Головуючий в 1 інстанції: Устинов І. А.

Пятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Осіпова Ю.В.,

суддів Бойка А.В., Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 травня 2018 року (м. Миколаїв, дата складання повного тексту рішення 14.05.2018р.) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інгульського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області про визнання протиправно. бездіяльність та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

14.02.2018 року ОСОБА_1 звернулась до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Інгульського ОУПФ України м. Миколаєва Миколаївської області, в якому просила суд визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо перерахунку їй пенсії та зобов'язати провести перерахунок і виплатити їй пенсію з 01.10.2017 року відповідно за Закону України №2148-VIII у розмірі 4745,12 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач незаконно та безпідставно відмовив позивачу в перерахунку її пенсії, чим порушив його права та допустив протиправну бездіяльність.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 травня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду 1-ї інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій зазначила, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення було порушено норми матеріального і процесуального права та просила скасувати рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 травня 2018 року та прийняти нове, яким задовольнити позов.

Згідно приписів п.п.1,2 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю та/або неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, та перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність належних підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Позивач ОСОБА_1 є пенсіонеркою та з 03.12.1992 року отримує пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №2.

01.11.2017 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою про перерахунок пенсії станом на 01.11.2017р. та надала власний розрахунок своєї пенсії з урахуванням змін в законодавстві, згідно якого, її пенсія є значно вищою, ніж та, що вона отримує в теперішній час.

06.11.2017р. Інгульським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області на вказану вище заяву ОСОБА_1 надано відповідь (лист вих.№4039/05), згідно якої визначено виплатний розмір пенсії позивача до 01.10.2017р., який складає 1690,27грн., та виплатний розмір пенсії позивача з 01.10.2017р, який становить 3936,58 грн. Доплата за жовтень 2017р. в сумі 77,59 була проведена в додаткову відомість в жовтні 2017 року.

Не погодившись з такою відповіддю відповідача, ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, як, в свою чергу, своїм листом від 12.12.2017р. за вих. №2351-V-07 роз'яснило позивачу порядок перерахунку пенсії відповідно до ч.1 ст.27 Закону №1058-IV.

Не погоджуючись з такими діями та відмовою пенсійного органу у перерахунку пенсії, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Вирішуючи справу по суті та повністю відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості та передчасності позовних вимог та, відповідно, з правомірності дій відповідача.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, погоджується з такими висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх обґрунтованими, з огляду на наступне.

Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Так, як встановлено по справі та вже зазначалося вище, 01.11.2017 року позивач звернулася до Інгульського ОУПФУ м. Миколаєва Миколаївської області із заявою про перерахунок раніше призначеної їй пенсії.

Однак, як свідчать матеріали справи, відповідач, своїм листом від 06.11.2017р. за вих.№4039/05 надав відповідь ОСОБА_1, згідно якої визначено виплатний розмір пенсії позивача до 01.10.2017р., який складає 1690,27грн., та виплатний розмір пенсії позивача з 01.10.2017р, який становить 3936,58 грн. Доплата за жовтень 2017р. в сумі 77,59 була проведена в додаткову відомість в жовтні 2017 року. В подальшому позивачка звернулась до ГУПФ України в Миколаївській області, однак останнім було роз'яснено ОСОБА_1, що відповідно до ч.1 ст. 27 Закону 1058-IV розмір пенсії за віком визначається шляхом множення осучасненого заробітку застрахованої особи на коефіцієнт страхового стажу.

Згідно приписів п.6 ст.92 Конституції України, виключно законами України визначаються, зокрема, форми і види пенсійного забезпечення. Такими законами є Закон України «Про пенсійне забезпечення» та Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Так, Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» регулюються відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Для осіб, яким пенсія призначена до набрання чинності Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011р. №3668-VІ (до 01 жовтня 2011 року), мінімальний розмір пенсії за віком, передбачений статтею 28 Закону №1058-ІV, за наявності, зокрема, у жінок 20 років страхового стажу, встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

За кожний повний рік страхового стажу понад 20 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1% розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 Закону №1058-ІV, але не більше ніж на 1% мінімального розміру, пенсії за віком, встановленого у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до вимог ч.2 ст.27 Закону №1058-ІV, за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого де набрання чинності цим Законом (до 01.01.2004р.) може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим законом.

Приписами абзацу 1 частини 1 статті 40 Закону №1058-IV (в редакції, чинній до 01.10.2011 року) передбачено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 01 липня 2000 року, незалежно від перерв, та за весь період страхового стажу починаючи з 01 липня 2000 року.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 01 липня 2000 року враховується на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, а за період страхового стажу починаючи з 01 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

У відповідності з абзацом 4 ч.1 ст.40 Закону №1058-IV для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини 2 ст.27 Закону №1058-IV заробітна плата за період страхового стажу до 01.01.2004 визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, тобто на умовах передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення», а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після 01.01.2004р. - на умовах, передбачених абзацом 1 цієї частини.

Згідно із статтею 65 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991р. №1788-ХІІ для обчислення середньомісячний заробіток враховувався за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд протягом усієї трудової діяльності незалежно від перерв у робот та за період роботи з 01.07.2003 року. Заробіток до 01.07.2003р. враховується ніч підставі документів про нараховану заробітну плату, а з 01.07.2003р. - за даними персоніфікованого обліку відомостей.

Разом з тим, частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що діяли на день набрання чинності цим Законом 168,00 грн. (150,00 грн. - максимальний розмір пенсії відповідно до Закону № 1788-ХІІ станом на 31.12.2003, збільшений на 12 %, згідно із Постановою Кабінету Міністрів України від 20.11.2003 № 1783 з 01.01.2004).

Приписами ст.40 Закону №1058-IV визначено, що коефіцієнт заробітної плати (доходу) за кожний місяць страхового стажу, визначається шляхом ділення суми заробітної плати (доходу) особи, з якої сплачено страхові внески, за кожен місяць, на середню заробітну плату працівників, зайнятих у галузях економіки України, за аналогічний місяць.

Показники середньомісячної заробітної плати робітників та службовців, зайнятих у галузях національної економіки, за 1958-1991р.р. та за 1992-2002р.р., що застосовуються під час призначення та перерахунку пенсій відповідно до статей 40 і 43 Закону №1058-IV, наведені в одиницях виплати, які діяли у відповідні роки, відповідно в додатку №1 та №2 до постанови Кабінету Міністрів України від 20,11.2003р. №1783 «Про заходи щодо поліпшення пенсійного забезпечення громадян».

Для визначення коефіцієнту заробітної плати (доходу) за кожний місяць страхового стажу показники середньомісячної заробітної плати робітників та службовців, зайнятих у галузях національної економіки, враховуються в тих самих одиницях, що й суми заробітної плати особи (в гривнях). Переведення одиниць виплати в гривні провадиться згідно із вимогами п.п.1,2 Постанови КМУ від 26.08.1996р. №1002.

Середньомісячний коефіцієнт заробітної плати визначається шляхом ділення суми коефіцієнтів заробітної плати за кожен місяць на кількість місяців страхового стажу, за які розраховано коефіцієнти заробітної плати.

Заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається шляхом множення показника заробітної плати (доходу) в середньому на одну особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до Закону враховується для обчислення пенсії, на середній коефіцієнт заробітної плати (доходу).

Відповідно до положень ч.1 ст.40 Закону №1058, за вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, підряд за умови, що зазначений період складає не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі.

Як встановлено матеріалами справи та вже зазначалось вище, позивач отримує пенсію за віком на пільгових умовах по списку №2 - з 03.12.1992 року. Страховий стаж ОСОБА_1 складає 44 роки 2 місяці 24 дні. Індивідуальний коефіцієнт страхового стажу - 0,44167.

Для розрахунку розміру пенсії позивачки пенсійним органом враховано більш доцільний варіант розрахунку пенсії відповідно до ч.1 ст.27 Закону №1058-ІV, за періоди заробітної плати протягом січня 1974 - грудня 1978 та липня 2000 - червня 2004 років. Із вказаного періоду заробітної плати виключені місяці з квітня 1976р. по грудень 1978р. та з липня 2000р. по липень 2001р. (т.б. 46 місяців), тобто місяці із самою низькою заробітною платою. Індивідуальний коефіцієнт заробітної плати врахований відповідно до ст.40 Закону №1058 - IV, становить 1,51668.

З 01.10.2017 пенсії, призначені відповідно до Закону №1058-ІV, було перераховано з урахуванням норм Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017р. №2148-VIII.

Таким чином, розмір перерахованої пенсійної виплати з 01.10.2017р. склав - 2936,58 грн.:

- 2521,67 грн. - основний розмір пенсії обчислений від страхового стажу та заробітної плати;

- 3764,40 грн. (показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014 - 2016 роки) х 1,51668 х 0,44167 х 1;

- 348,48 грн. - доплата за понаднормативний стаж 24 роки (1452,00 грн. мінімальний розмір пенсії за віком з 01.10.2017) х 24 %;

- 66,43 грн. - підвищення особам, яким встановлено статус дитина війни.

Також, відповідачем у спірній відповіді зазначено, що за бажанням позивачки при визначенні пенсійної виплати можливо застосувати частину 2 статті 27 Закону №1058- IV, але такий порядок розрахунку пенсійної виплати є недоцільним, оскільки в цьому випадку частина пенсії за стаж, набутий до 01.01.2004р. визначається із заробітної плати за будь-які 60 місяців роботи підряд та з 01.07.2003р. по 31.12.2003р., та - обмежується, як викладено вище, сумою 168,00 грн.

Щодо наданої позивачем «власної методики» перерахунку пенсії, колегія суддів зауважує, що механізми призначення перерахунку і виплати пенсій визначає Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV. Зокрема, такі питання як: формула основного розміру пенсії, як розрахувати заробіток, періоди з яких складається страховий стаж, як розрахувати коефіцієнт страхового стажу, мінімальний розмір пенсії за віком визначено відповідно ст.ст.24,25,27,28,40 Закону №1058-ІV. Тобто, пенсія не розраховується по методиці, визначеній пенсіонером особисто, а тому суд 1-ї інстанції правомірно не надав оцінки методиці обчислення пенсії, яку позивач розробила самостійно і особисто для себе.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що відповідачем детально вивчені матеріали пенсійної справи позивача та проведений перерахунок пенсії згідно норм чинного законодавства України, що, в свою чергу, і було правильно встановлено судом 1-ї інстанції.

До того ж, ще слід зазначити й про те, що відповідно до приписів ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж у апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах доводів апеляційної скарги, відповідно до ст.316 КАС України, залишає цю апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 травня 2018 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 26.03.2019р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: ОСОБА_2

Судді: А.В. Бойко

ОСОБА_3