Справа № 448/1084/16-а
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2019-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2019 рокуЛьвів№ 857/898/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

за участю секретаря судового засідання Чопко Ю.Т.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Мостиського районного суду Львівської області від 18 грудня 2018 року у справі № 448/1084/16-а (рішення ухвалено в м. Мостиська, головуючий суддя Білоус Ю.Б., повний текст рішення виготовлено о 11.30 год, 28.12.2018) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 митниці Державної фіскальної служби, третя особа заступник начальника ОСОБА_3 митниці ДФС-начальник Управління боротьби з митними правопорушеннями ОСОБА_4 про скасування постанови,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 05.09.2016 звернувся в суд із адміністративним позовом до ОСОБА_3 митниці Державної фіскальної служби, третя особа заступник начальника ОСОБА_3 митниці ДФС-начальник Управління боротьби з митними правопорушеннями ОСОБА_4, в якому просив скасувати постанову заступника начальника ОСОБА_3 митниці ДФС ОСОБА_4 у справі про порушення митних правил №1973/20908/16 від 15.06.2016 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500 гривень.

Рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 18 грудня 2018 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити.

Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що судом першої інстанції неповно зясовано обставини, що мають значення для справи та порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Апелянт зазначає, що спірна постанова про порушення митних правил була винесена лише на підставі відомостей взятих з баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДФС України, а саме щодо відсутності інформації про вивезення за межі митної території України вищевказаного автомобіля станом на 15.11.2016. Інші докази, передбачені ст. 495 МК України, на основі яких встановлено вину позивача у вчиненні інкримінованого йому порушення митних правил, передбачених ч. 3 ст.470 МК України, суду не надано.

Також, при розгляді справи про порушення митних правил та винесенні спірної постанови жодним чином не було враховано дані пояснення позивача. Посадові особи ОСОБА_3 митниці ДФС не надали належної оцінки доводам позивача про не ввезення ним вищевказаного автомобіля на митну територію України та не перевірили дані обставини. Отже, при винесенні оскаржуваної постанови не було враховано всі обставини, що мали значення для прийняття рішення в справі про порушення митних правил, чим порушено вимоги ст. 489 МК України.

Відповідач та третя особа не скористалися правом щодо подання відзиву на апеляційну скаргу.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали вимоги наведені в апеляційній скарзі та просив її задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, тому колегія суддів, у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України, вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності.

Заслухавши суддю - доповідача, позивача та його представника, перевіривши підстави для апеляційного перегляду відповідно до доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що 15.06.2016 заступником начальника ОСОБА_3 митниці ДФС ОСОБА_4 винесено постанову у справі про порушення митних правил №1973/20908/16, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, на суму 8500 гривень.

Згідно даної постанови встановлено, що 02.07.2015 близько 03 год. 42 хв. через митний пост «Краковець» ОСОБА_3 митниці ДФС гр.України ОСОБА_1 ввіз на митну територію України автомобіль марки «Fiat Doblo», реєстраційний номер RPZ76JH, VIN ZFA 0218, без письмового декларування та сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті транспортних засобів, на строк, передбачений нормами ст. 95 МК України. Одночасно було встановлено відсутність в АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДФС України інформації про вивезення з митної території України вказаного автомобіля станом на 20.05.2016.

Таким чином, ОСОБА_1 не доставив вищевказаний транспортний засіб до митного органу призначення, перевищив встановлений Митним кодексом України строк доставки транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, до митного органу призначення терміном більше ніж на 10 діб.

Вважаючи оскаржувану постанову незаконною та винесеною з порушенням норм матеріального і процесуального права позивач звернувся до суду із даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що позивач перевищив встановлений статтею 95 МК України строк транзитного перевезення автомобіля, що перебував під митним контролем більше, ніж десять діб, та доказів аварії або дії обставин непереборної сили підтверджених документально суду не надав.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 90 Митного кодексу України (далі МК України) транзит це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Статтею 95 МК України встановлено строки транзитних перевезень, зокрема, для автомобільного транспорту 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці 5 діб).

Згідно з частиною 3 статті 470 МК України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Судом встановлено, що в травні 2016 року при перетинанні кордону працівниками митниці було виявлено, що ОСОБА_1 02.07.2018 ввіз на митну територію України автомобіль марки «Fiat Doblo», реєстраційний номер RPZ76JH, VIN ZFA 0218 та порушив строки його вивезення.

Факт перевищення позивачем встановленого МК України строку доставки до митного органу транспортного засобу «Fiat Doblo», реєстраційний номер RPZ76JH, VIN ZFA 0218 відповідач виявив 20.05.2016, що зафіксовано у протоколі про порушення митних правил.

З врахуванням вищенаведених норм митного законодавства України на час виникнення спірних правовідносин, позивач зобов'язаний був вивезти транспортний засіб з митної території України в максимальний строк до 12.07.2015.

Згідно з даними АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДФС України зазначений транспортний засіб з митної території України станом на 20.05.2016 не вивозився.

15 червня 2016 заступник начальника ОСОБА_3 митниці ДФС прийняв постанову у справі про порушення митних правил №1973/20908/16, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.470 МК України, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн.

ОСОБА_1 заперечує перетин ним державного кордону, в якості водія, вказуючи, що перебував у вищевказаному транспортному засобі лише в якості пасажира.

Позивач 21.06.2016 звернувся по даному факту з заявою до Городоцької місцевої прокуратури з приводу неправомірних дій під час перетину державного кордону України. За результатами розгляду заяви працівниками Мостиського ВП Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області складено висновок №37-1827 від 04.08.2016 про те, що розгляд вказаної заяви припинено.

Відповідно до інформації, яка міститься в єдиній автоматизованій інформаційній системі (ЄАІС) ДФС України вищевказаний транспортний засіб ввіз на митну територію України саме ОСОБА_1

За змістом частини 1 статті 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Згідно з пунктом 3 розділу 1 «Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України» затверджених Наказом Державної митної служби України від 17 листопада 2005 року №1118 (далі Правила №1118) транспортний засіб для здійснення митного контролю та митного оформлення може бути пред'явлений митному органу як власником, так і вповноваженою особою.

Відповідно до пункту 7 розділу 1 Правил №1118 власник транспортного засобу або вповноважена особа, який переміщує транспортний засіб через митний кордон України, пред'являє його митному органу для проведення митного огляду й подає оригінали та ксерокопії, крім іншого, документів, що підтверджують право власності на транспортний засіб або користування ним (у тому числі з правом розпорядження).

Пункт 7 розділу 1 Правил №1118 кореспондується з підпунктом 1.1 пункту 1 розділу 4 Правил №1118.

Пунктом 9 розділу 1 Правил №1118 передбачено, що транспортний засіб, увезення якого в Україну заборонено згідно із законодавством або на який відсутні документи, що підтверджують право власності на транспортний засіб або користування ним (у тому числі з правом розпорядження), не підлягає пропуску через митний кордон України.

Проте, зазначені норми Правил №1118 як такі залишились поза увагою суду першої інстанції.

Вказана правова позиція висловлена в постанові Верховного суду від 17 жовтня 2018 року у справі №166/722/17.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2019 року зобов'язано ОСОБА_3 митницю Державної фіскальної служби надати суду копії документів, які були подані ОСОБА_1 та стали підставою для внесення інформації про ввезення ним в режимі «транзит» транспортного засобу марки «Fiat Doblo», реєстраційний номер RPZ76JH, VIN ZFA 0218 в базу автоматизованої системи митного оформлення «Інспектор» та єдину автоматизовану інформаційну систему (ЄАІС) Державної митної служби України при перетині кордону 02.07.2015 через митний пост «Краковець» ОСОБА_3 митниці ДФС.

На виконання вимог даної ухвали ОСОБА_3 митницею ДФС суду апеляційної інстанції направлено відповідь (Вх. № К-5850/19 від 15 березня 2019 року), якою повідомлено, що оскільки, зазначений у листі транспортний засіб перетинав митний кордон України смугою руху «зелений коридор», документи в справах митниці відсутні. Контрольні талони для проходження по «зеленому коридору» транспортного засобу без причепа та без товарів, що підлягають обов'язковому письмовому декларуванню та (або) оподаткуванню за 2015 рік, знищені у встановленому порядку, відповідно до ОСОБА_3 митниці ДФС від 22.03.2018 № 19 «Про вилучення для знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду». Акт про знищення суду не надано.

Відтак, суд першої інстанції не перевіряв взагалі, а суд апеляційної інстанції не має можливості перевірити факт ввезення автомобіля саме позивачем на територію України і занесення таких даних в систему.

Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не надано жодного доказу на спростування непричетності позивача до вчинення вказаного адміністративного правопорушення.

Суд першої інстанції, розглядаючи справу, жодних документів щодо наявності у позивача права власності або користування (у тому числі з правом розпорядження) на спірний транспортний засіб та вповноваження ним будь-яких осіб на предявлення автомобіля для здійснення митного контролю і митного оформлення не витребовував і не досліджував, а тому прийшов до помилкового висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст.470 МК України відповідачем не доведена.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначено ст. 286 КАС України.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З урахуванням вищенаведеного, колегія дійшла переконання, що судом першої інстанції неповно зясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, оскаржуване рішення суду відповідно до вимог статті 317 КАС України підлягає скасуванню з прийняттям постанови, якою адміністративний позов ОСОБА_1 слід задовольнити з наведених вище підстав.

Керуючись статтями 243, 272, 286, 308, 310, 313, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Мостиського районного суду Львівської області від 18 грудня 2018 року у справі №448/1084/16-а скасувати та прийняти постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову заступника начальника ОСОБА_3 митниці ДФС ОСОБА_4 у справі про порушення митних правил №1973/20908/16 від 15.06.2016, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500 гривень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя ОСОБА_5
судді ОСОБА_6
ОСОБА_7