Справа № 481/1154/18
Суддя: Ціпивко І. І.
Дата ухвалення: 2019-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 481/1154/18
Провадж.№ 2-а/481/3/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2019 року Новобузький районний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді Ціпивко І.І.,

з участю секретаря судових засідань Філіпської Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Новий Буг в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції у Миколаївській області, про визнання дій неправомірними та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

встановив:

позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовною заявою, якою просить скасувати постанову серії ЕАВ №524227 від 08.08.2018 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП, відносно нього, а провадження у справі закрити..

В обґрунтування своїх вимог позивач покликається на те, що постановою інспектора лейтенанта поліції 1 батальйону 1 роти УПП в Миколаївській області Тищенка Павла Олександровича від 08.08.2018 року у справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №524227 ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. за те, що він, нібито керуючи автомобілем НОМЕР_1, у м. Миколаїв, 08.08.2018 року за проїзд на заборонений червоний сигнал світлофора.

Позивач вважає, що при розгляді справи посадова особа Національної поліції не з'ясувала всіх обставин справи, не встановила чи наявний факт вчинення адміністративного правопорушення, неправильно застосувала законодавство у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, просить постанову скасувати.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просить позов задовольнити, покликаючись на викладені в ньому мотиви.

Представник відповідача, Управління патрульної поліції у Миколаївській областів судове засідання не з'явився, хоча про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Від представника відповідача надійшов відзив на позов, в якому відповідач заперечив проти задоволення позову, посилаючись на те, що позивачем мало місце порушення Правил дорожнього руху за обставин, зазначених в вищевказаній постанові, що підтверджується відеозаписом відео реєстратора, на якому зафіксоване порушення позивача.

Оскільки учасники справи в судове засідання не з'явились, а відтак, відповідно до вимог ч.4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов слід задоволити з таких підстав.

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає та враховує наступне.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлений Правилами дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями).

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, тощо.

Згідно до положень п. 8.1 ПДР України, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Відповідно до п. 8.7 ПДР світлофори призначені для регулювання руху транспортних засобів і пішоходів, мають світлові сигнали зеленого, жовтого, червоного і біло-місячного кольорів, які розташовані вертикально чи горизонтально.

Положеннями п. 8.7.3 (е) визначено, що червоний сигнал світлофора, у тому числі миготливий або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Згідно до вимог п. 8.10 ПДР України у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 (стоп), якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуванню проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Згідно до вимог ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зокрема проїзд на заборонений сигнал світлофора або жест регулювальника, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. До таких даних можуть належати пояснення свідків, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно постанови серії ЕАВ №524227 від 08.08.2018 року по справі про адміністративне правопорушення встановлено, що позивач ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1, у м. Миколаїв, 08.08.2018 року проїхав на заборонений червоний сигнал світлофора, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень.

В якості доказу стороною відповідача до відзиву на позов було долучено диск з відеозаписом, на якому був зафіксований факт правопорушення.

Судом було переглянуто вказаний диск з відео файлами та встановлено, що обставин проїзду позивачем перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора, вказане відео не відображає, так як не можливо встановити якої саме марки автомобіль здійснює проїзд перехрестя та не можливо встановити його державний номер.

Іншими наявними в матеріалах справи відеозаписами зафіксовано процедуру розгляду справи, проте звук на таких дисках відсутній, відтак судом немає можливості встановити факт ознайомлення позивача зі змістом постанови, роз'яснення положень ст.ст. 268, 307, 308 КУпАП та отримання позивачем копії оскаржуваної постанови під підпис.

Більше того, згідно копії технічного паспорту на автомобіль, який належить позивачу, останній керує транспортним засобом марки "ЗАЗ - DAEWOO", д.н.з. НОМЕР_2.

В оскаржуваній позивачем постанові зазначено тарснпортний засіб, яким нібито керував позивач ОСОБА_2, марки "ЗАЗ 21114" із д.н.з. НОМЕР_3, що не відповідає дійсності.

Обов'язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову. Аналогічна позиція викладена Верховим Судом у постанові від 14.03.2018 р. у справі № 760/2846/17.

В силу ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином відсутні підстави для висновку про те, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2ст. 122 КУпАП, а саме проїзд на заборонний сигнал світлофора.

В той же час, з матеріалів справи вбачається, що жодних належних та допустимих доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, відповідачем в підтвердження існування підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП не надано. Так само як і не надано будь-яких заяв чи клопотань на виправлення неточностей у постанові про накладення на позивача стягнення за порушення Правил дорожнього руху.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності (ст. 252 КУпАП)

З огляду на вищенаведене, факти, викладені у оскаржуваній постанові, не знайшли свого підтвердження.

Положеннями ст. 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі наданих доказів та вимог чинного законодавства, суд приходить до висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови в справі про адміністративне правопорушення, відповідачем порушено норми чинних нормативно-правових актів, вина особи у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, твердження позивача не спростовані, а тому суд вважає, що позов слід задовольнити, постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серія ЕАВ №524227 від 08.08.2018 року слід скасувати.

Керуючись ст. ст. 5, 9, 20, 77, 243-246, 250, 264-2 КАСУ, ст. 122 ч. 1, 268 КУпАП, суд,-

ухвалив:

адміністративний позов задовольнити повністю.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ №524227 від 08.08.2018 року, складену інспектором лейтенантом поліції 1 батальйону 1 роти УПП в Миколаївській області Тищенком Павлом Олександровичем, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення штрафу в розмірі 425,00 грн. Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2за ч.2 ст. 122 КУпАП закрити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до П'ятого апеляційного адміністративного суду, а особами, які не були присутні під час розгляду справи, у той же строк, з часу отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 07.02.2019 року.

Суддя І.І. Ціпивко