Справа № 520/8878/18
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2019-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2019 р. Справа № 520/8878/18

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Шевцової Н.В. , Григорова А.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Харкова на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.11.2018 року, головуючий суддя І інстанції: Мар'єнко Л.М., м. Харків, повний текст складено 04.12.18 року по справі № 520/8878/18

за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_1 об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Харкова

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова, в якому просить суд: визнати протиправною бездіяльність (дії) ОСОБА_1 об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова щодо відмови у проведенні перерахунку та виплати ОСОБА_2 з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року пенсії по інвалідності як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, призначеної відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок ОСОБА_2 пенсії з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року у відповідності до ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року у відповідності до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, виходячи із мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та провести відповідні виплати, з урахуванням раніше сплачених сум.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.11.2018 року позов задоволено в повному обсязі.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення норм матеріального та процесуального права, що, в свою чергу, призвело до неправильного вирішення справи по суті. Крім того зазначає, що позивач пропустив строк звернення з позовом до суду, а тому, з огляду на положення ст. ст. 122, 123 КАС України, його вимоги не можуть бути задоволені.

Сторони по справі повідомлені належним чином про день, час та місце судового розгляду апеляційної скарги.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст. 311 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії та інвалідом ІІ групи, захворювання якого пов'язано з виконанням обов'язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується посвідченням особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, серії А № 041227 та довідкою МСЕК (а.с. 17, 18).

Позивач перебуває на обліку в ОСОБА_1 обєднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Харкова та отримує пенсію по ІІ групі інвалідності внаслідок захворювання, отриманого при виконанні обов'язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, розраховану відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796 у розмірі фактичних збитків, довічно.

Матеріалами справи підтверджено, що 20.08.2018 року позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії та забезпечення виплати з урахуванням раніше сплачених сум пенсії, виходячи з 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, виходячи з розміру 75 % мінімальної пенсії за віком, як особі, яка отримує пенсію по ІІ групі інвалідності внаслідок професійного захворювання, пов'язаного з аварією на ЧАЕС (І категорія) за період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року відповідно до вимог ст. 50 та ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

ОСОБА_1 обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова від 05.09.2018 року № 12339/46-02-0 надано відповідь, в якій зазначено, що заявник перебуває на обліку з 11.05.1990 року та отримує пенсію по ІІ групі інвалідності в розмірі відшкодування фактичних збитків як учасник ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи відповідно до ч. 1 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (довічно - згідно довідки серії ХАР-01 № 015085 захворювання, пов'язане з виконанням обов'язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС). Ступень втрати працездатності - 80 %. Також у вказаному листі вказано, що заявник має ознаку непрацюючого пенсіонера. Водночас, у вказаному листі повідомлено позивачу, що його загальний страховий стаж складає - 17 років, 3 місяці, 8 днів (стаж зараховано по 15.07.1992 року), в тому числі робота по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС складає - 0 років, 4 місяці, 1 день. З 01.01.2012 року пенсія розраховується відповідно до постанови Кабіну Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка на теперішній час є чинною. До 01.10.2014 року пенсія виплачувалась у мінімальному розмірі - без довідки про заробітну плату. З 01.10.2014 року пенсія розрахована та виплачується відповідно до наданої позивачем довідки про заробітну плату за роботу в зоні відчуження № 01-82/6848 від 03.10.2014 року Харківської обласної державної адміністрації. Середньомісячний заробіток для обчислення пенсії склав 1 395,54 грн - Індивідуальний коефіцієнт склав - 1,50250 (за період з 01.07.1988 року по 31.08.1988 року). Розмір пенсії з 01.10.2014 року становив: Загальний відсоток розрахунку пенсії від заробітку - 80 %. Основний розмір пенсії від мінімального розміру пенсії - 1 116,43 грн. Коефіцієнти підвищення основного розміру пенсії - 1 Основний розмір пенсії з урахуванням коефіцієнтів - 1 116,43 грн. Розмір пенсії з обмеженням - 1 518,40 грн. Підвищення інваліду армії, прир.до інв.війни ІІ групи - 379,60 грн. Додаткова пенсія інваліду ІІ групи внаслідок ЧК - 379,60 грн. Щомісячна держ.адр. допомога інвалідам внасл. ЧК - 92,35 грн. Щомісячна цільова грошова допомога на прожиття інвалідам війни - 50,00 грн. Загальний розмір пенсії - 2 419,95 грн. Розмір пенсії з 01.10.2017 року становить: Загальний % розрахунку пенсії від заробітку - 80 %. Основний розмір пенсії від мінімального розміру пенсії - 1 116,43 грн. Коефіцієнти підвищення основного розміру пенсії - 1 Основний розмір пенсії з урахуванням коефіцієнтів - 1 116,43 грн. Розмір пенсії з обмеженням - 2 323,20 грн. Підвищення інваліду армії, прир.до інв.війни ІІ групи - 580,80 грн. Додаткова пенсія інваліду ІІ групи внаслідок ЧК - 379,60 грн. Щомісячна держ.адр.допомога інвалідам внасл.ЧК - 369,00 грн. Щомісячна цільова грошова допомога на прожиття інвалідам війни - 50,00 грн. Загальний розмір пенсії - 3 702,60 грн.

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача, звернувся до суду за захистом своїх прав.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що в період з 1 січня по 2 серпня 2014 року відповідач повинен був нараховувати та виплачувати пенсію позивачу в розмірі, визначеному статтями 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Колегія суддів погоджує висновки суду першої інстанції щодо наявності права позивача на визначений положеннями ст.ст.50, 54 Закону №796 розмір вимогли пенсії у спірному періоді.

Так, з 1 січня 2014 року Законом України від 16 січня 2014 року № 719-VII «Про Державний бюджет України на 2014 рік» не було передбачено жодних змін чи обмежень для застосування розмірів основної та додаткової пенсій, встановлених статтями 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Чинним залишався й Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Законом України від 31 липня 2014 року № 1622-VII «;Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», який набрав чинності 3 серпня 2014 року, розділ Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» доповнено пунктом 67, яким, зокрема, встановлено, що норми і положення ст. 20-23, 30, 31, 37, 39, 48, 50-52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету ПФУ на 2014 рік.

Тобто, враховуючи принцип пріоритетності Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» над підзаконним нормативно-правовим актом - Порядком обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з 1 січня 2014 року нарахування та виплата основної та щомісячної додаткової пенсій за шкоду, заподіяну здоров'ю, повинно було здійснюватись у розмірі та на підставі ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З 3 серпня 2014 року Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» Кабінету Міністрів України надані повноваження встановлювати інші, ніж передбачені статтями 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», розміри державної та додаткової пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Отже, в період з 1 січня по 2 серпня 2014 року відповідач зобовязаний був нараховувати та виплачувати пенсію ОСОБА_3 в розмірі, визначеному статтями 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не Порядком обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Вказаний висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 21 лютого 2018 року у справі № 619/2262/17, від 19 червня 2018 року у справі № 344/14522/17.

В той же час, надаючи оцінку спірному питанню та доводам апелянта щодо пропуску строку звернення до суду, колегія суддів вважає, що при зверненні з позовом до суду припустився порушень строку такого звернення.

Відповідно до матеріалів справи, позивач звернувся з позовом до суду 12.10.2018 року із захистом свого порушеного права, якого він вимагає починаючи з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року.

Як на час існування спірних правовідносин (ст. 99 КАС України), так і на час звернення із позовом до суду, положеннями ст. 122 КАС України, було встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не можна вважати поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків.

Позивач, як особа, що щомісячно отримувала пенсійні виплати, з огляду на оприлюднення нормативно правових актів, що регулюють спірні питання у сфері пенсійного забезпечення, повинен був бути обізнаним про неналежне виконання своїх обовязків з боку пенсійного органу, в той же час своєчасно не скористався своїм правом на звернення до суду за судовим захистом, а звернувся до суду протягом спливу майже 4 років від початку заявлених ним до захисту вимог. В даному випадку бездіяльність відповідача та дії повязані із не здійсненням пенсійних виплат у встановленому законом розмірі, закінчилась з 03.08.2014 року.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи позивача щодо відсутності фактичного пропуску строку звернення до суду, тому як про порушене своє право він дізнався лише з відповіді відповідача № 12339/46-02-0 від 05.09.2018 року на його звернення про відсутність підстав для вчинення зазначених дій за вказаний період.

Колегія суддів зазначає, що процесуальна можливість для звернення з позовом до суду повязана з певним часовим проміжком, протягом якого така особа може реалізувати право на звернення без застосування до неї наслідків пропуску такого строку. В той же час, у випадку звернення до суду поза межами такого строку, до неї підлягають застосуванню відповідні правові наслідки встановлені законом, в даному випадку ст. 123 КАС України.

Визначення початку або встановлення такого строку виходить з того, що такий початок починає своє обчислення з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. В даному випадку, законодавцем встановлена альтернативність такого обчислення, при чому в одному випадку це день обєктивно достовірної та беззаперечної обізнаності такої особи, в іншому випадку таке обчислення повинно здійснюватися із можливості бути обізнаним про ті чи інші обставини, що можуть впливати на порушення прав, свобод чи інтересів (умовно), тобто встановлена так би мовити можлива обовязковість бути обізнаним про ті обставини, що впливають або мають безпосередній вплив на відповідне порушення прав.

При чому колегія суддів зазначає, що законодавець повязує початок обчислення строку з не з тим, коли особа субєктивно з'ясувала для себе або почала усвідомлювати, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням, а про те, коли вона обєктивно повинна була дізналася про ці рішення, дії чи бездіяльність, що мають вплив на неї, чи мала особа реальну можливість дізнатися про наявність порушення раніше.

Колегія суддів звертає увагу, що дотримання строків звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням, сприяє стабільності діяльності субєктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.

Слід також зазначити, що дотримання строків звернення до суду з адміністративним позовом є однією з обов'язкових передумов ефективності адміністративних проваджень щодо строку розгляду адміністративних справ, оскільки захист прав, свобод та інтересів осіб безпосередньо залежить від меж їх реалізації у часі.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

При цьому необхідно враховувати, що практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс та інші проти Великобританії, справа Девеер проти Бельгії).

Колегія суддів також зазначає, що поновлення строку звернення до суду може здійснюватися з ініціативи та в межах наведених доводів особи, яка подала заяву. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися, або хибна помилка про не пропуск строку, не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Разом з цим, поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, та пов'язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Жодних належних та допустимих доказів щодо причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, які б унеможливлювали і не залежали б від волі позивача своєчасно звернутись за судовим захистом позивач не вказує і не надає, та відповідно судом не встановлено обставин та поважних причин, що свідчать про наявність об'єктивних перешкод для подання позову у встановлений законодавством строк та пропущення строку звернення до суду.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_2 сформовані за період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року, з огляду на положення ст. 123 КАС України, підлягають залишенню без розгляду.

В даному випадку посилання на практику прийняття судових рішень з приводу спірного питання на користь осіб, не є правовими висновками, якими за подібних обставин слід вважати таке беззаперечними обставинами, які вказують на відсутність пропуску такого строку. При чому колегія суддів звертає увагу, на правові висновки Верховного Суду від 17.07.2018 року по справі № 521/21851/16-а в межах яких, за подібних умов, Судом зроблені висновки про пропуск строку звернення за аналогічними вимогами.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Надання неналежної правової оцінки фактичним обставинам справи, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права призвело до неправильного вирішення справи судом першої інстанції по суті заявлених вимог.

Враховуючи наведене, колегія суддів, з урахуванням приписів ст. 319 КАС України дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції із залишенням позовних вимог без розгляду.

З урахуванням того, що відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, дана справа відноситься до справ незначної складності і відповідно до ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 319, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Харкова задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.11.2018 по справі № 520/8878/18 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_4
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_5 ОСОБА_6