Справа № 826/3391/18
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2019-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

25 березня 2019 року № 826/3391/18

Окружний адміністративний суду міста Києва у складі головуючого судді Аблова Є.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправними дій та рішення, зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1) (далі - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовною заявою до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (, адреса: 02225, м. Київ, вул. Каштанова, 6) (далі - відповідач), у якій, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд:

визнати протиправними та скасувати рішення Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України, оформленого листом від 31.01.2018 №777/13 щодо відмови позивачу у перерахунку пенсії;

зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити з 1 жовтня 2017 року перерахунок та виплату призначеної позивачу пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати працівникам органів прокуратури відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (у редакції Закону України від 05.11.1991 року №1789-Х11), що діяв на час призначення пенсії, у розмірі 90% від місячного заробітку, зазначеного у довідці-розрахунку Генеральної прокуратури України від 5 лютого 2019 року за №18-155вих-18, без обмеження розміру виплати пенсії.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправними діями відповідача щодо відмови у перерахунку позивачу пенсії.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.03.2018 відкрито спрощене провадження у справі.

Відповідачем надано суду відзив на позов, в якому він заперечує проти позовних вимог та просить суд відмовити в його задоволенні, оскільки на момент звернення позивача із заявою від 16.01.2018 про призначення пенсії за вислугу років діяв Закон України «Про прокуратуру» № 1697-VII від 14.10.2014, статті 86 якого передбачено, що пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії, а максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.03.2018 замінено відповідача у справі на Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що 16.01.2018 позивач звернувся до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ «Про прокуратуру» (в редакції, чинній на момент призначення на службу від 26.07.2001 року).

Проте, письмовою відповіддю заступника начальника Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 31.01.2018 позивачу відмовлено у перерахунку пенсії на підставі пункту 5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 №213.

Вважаючи таку відмову у перерахунку пенсії протиправною, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

З відповіді відповідача № 777/13 від 31.01.2018 вбачається, що відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213 у разі неприйняття до 1 червня 2015 закону щодо призначення всіх пенсій, в тому числі спеціальних, на загальних підставах, скасовуються норми пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно по ряду законів, в т.ч. Закону України «Про прокуратуру». Отже, з 01.06.2015 пенсії в порядку та на умовах визначеними цими законами, не призначаються, раніш призначені пенсії не перераховуються.

Так, відповідно до частини першої статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, що діяла на час призначення пенсії позивача) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

У відповідності до частини 13 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» обчислення (перерахунок) пенсій проводиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Частина 17 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» передбачає перерахунок пенсій для прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Отже, станом на час призначення пенсії, порядок перерахунку пенсій визначався частинами 12, 17, 18 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», які передбачали наступний порядок: «Обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком. Призначені працівникам прокуратури пенсії переховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи. Положення цієї статті поширюються також на пенсіонерів з числа працівників прокуратури, яким до набрання чинності цим Законом призначена пенсія за віком, вислугою років або за інвалідністю безпосередньо з прокурорсько-слідчих посад і посад у науково-навчальних закладах, незалежно від часу виходу на пенсію, за умови наявності у них стажу роботи, передбаченого цією статтею».

Постановою Кабінету Міністрів України №1013 від 09 грудня 2015 року «Про впорядкування структури та умов праці працівників органів прокуратури» підвищено заробітну плату працівників прокуратури.

Таким чином, з прийняттям постанови Кабінетом Міністрів України «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» від 09 грудня 2015 року №1013 виникли підстави для перерахунку пенсії.

Статтями 22, 92 Конституції України визначені права і свободи людини і громадянина, гарантії прав і свобод визначаються Законами України. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів, або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, а відповідач фактично обмежив право позивача на перерахунок пенсії.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював позицію, згідно з якою Конституція України виділяє певні категорії громадян України, котрі потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06 липня 1999року № 8-рп/99у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року, № 5-рп/2002у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових, економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи з викладеного у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що право позивача на перерахунок пенсії є безперечним і забезпечення цього права становить суть взятих на себе державою зобов'язань.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 09.02.1999 року №1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Отже, посилання відповідача на внесені зміни до положень статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» та відмова позивачу в перерахунку пенсії на підставі пункту 5 Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015 року № 213-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення", є необґрунтованими. Більш того, таке застосування норм права суперечить вимогам частини 1 статті 58 Конституції України, якою передбачено, що закони та нормативні акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

При перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, тому внесені Законом № 213-VIII від 02.03.2015 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» зміни до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам, є частини тринадцята, вісімнадцята статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», які змін у зв'язку із прийняттям Закону № 213-VIII від 02.03.2015 не зазнали.

З огляду на викладене, відповідач повинен провести перерахунок пенсії позивачу на підставі заяви від 31.01.2018, документів пенсійної справи, довідки Генеральної прокуратури України від 5 лютого 2019 року за №18-155вих-18 та частин 13, 18 статті 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» (у редакції Закону України від 12.07.2001 №2663-111) з розрахунку 90% від розміру місячної зарплати позивача.

Частина друга статті 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина друга статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

З огляду на викладене, та враховуючи те, що відповідача як суб'єкт владних повноважень не довів правомірність прийнятого ним рішення, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до частини другої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України на користь позивача підлягають відшкодуванню судові витрати.

Керуючись статтями 72-77, 139, 242- 243, 245-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, оформлене листом від 31.01.2018 №777/13 щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити з 1 жовтня 2017 року перерахунок та виплату призначеної позивачу пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати працівникам органів прокуратури відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (у редакції Закону України від 05.11.1991 року №1789-Х11), що діяв на час призначення пенсії, у розмірі 90% від місячного заробітку, зазначеного у довідці-розрахунку Генеральної прокуратури України від 5 лютого 2019 року за №18-155вих-18, без обмеження розміру виплати пенсії.

Присудити на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1409,60 гривень за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду в місті Києві.

Стягувач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1)

Боржник: Головне управління Пенсійного фонду в місті Києві (04053, м.Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16, )

Рішення суду, відповідно до частини 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Є.В. Аблов