Справа № 440/314/19
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2019-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

27 березня 2019 р.Справа № 440/314/19

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача - ОСОБА_1,

суддів - Кононенко З.О. , Калитки О. М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду місті Харкові клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2019 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, -

встановила:

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 26.02.2019 року задоволений адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (подалі ГУ ПФУ в Полтавській області) про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії.

28.02.2019 року означене судове рішення оскаржено ГУ ПФУ в Полтавській області в апеляційному порядку. Одночасно скаржником заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору за її принесення.

В обґрунтування зазначеного клопотання заявник зазначає, що пунктом 3 частини 1 статті 8 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI (далі ОСОБА_3 № 3674-VI) «Про судовий збір» передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі у випадку, коли предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоровю.

При здійсненні правосуддя в адміністративних справах суди повинні вирішувати питання, повязані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до ст.ст. 132, 133 КАС України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягнення судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Заявник також зазначає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.ХІ.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийняту Комітетом міністрів ОСОБА_4 Європи 14 травня 1981 року, а також практика Європейського суду з прав людини під час її застосування, не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду.

Посилаючись на положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі Креуз проти Польщі), ГУ ПФУ в Полтавській області вважає, що сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

З тих підстав, що ГУ ПФУ в Полтавській області здійснює сплату судового збору за наявності бюджетних асигнувань, які є обмеженими, заявник просить відстрочити відповідачу сплату судового збору за подання апеляційної скарги до ухвалення судового рішення по справі № 440/314/19.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи клопотання та матеріали справи, колегія суддів вважає, що заявлене клопотання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Частина друга статті 44 КАС України покладає на учасників справи обов'язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету ОСОБА_4 Європи державам-членам щодо заходів, що полегшують доступ до правосуддя від 14.05.1981№ R (81) 7: «В тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати» (підпункт 12 пункту D).

Отже, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду є складовою доступу до правосуддя.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає ОСОБА_3 № 3674-VI.

Частиною 1 статті 1 Закону №3674-VI визначено, що судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення (ч. 1 ст. 2 Закону № 3674-VI).

За приписами ч. 1 ст. 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Зазначене узгоджується з вимогами частини 1 статті 8 Закону № 3674-VI, якими визначено чіткі умови, за яких можливо відстрочити чи розстрочити, зменшити розмір судового збору чи звільнити від його сплати.

Частина 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

Відхиляючи доводи заявника щодо наявності підстав для відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у неї коштів, призначених для сплати судового збору, не звільняють державний орган від обов'язку своєчасної сплати судового збору. Зазначена позиція відповідає висновкам Європейського суду з прав людини у рішенні по справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» від 18 жовтня 2005 року (заява № 70297/01).

Заявником не надано доказів, які б безспірно посвідчували ту обставину, що ГУ ПФУ в Полтавській області станом на час подання апеляційної скарги не має коштів для здійснення такої оплати і, що на час розгляду справи судом апеляційної інстанції необхідна сума коштів для оплати судового збору буде у його розпорядженні.

За наведених обставин, колегія суддів відхиляє аргументи, наведені заявником в обґрунтування заяви про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.02.2019 року по справі № 440/314/19, та відмовляє у його задоволенні.

На підставі наведеного, керуючись ст. 133, ч. 2 ст. 321 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ухвалила:

У задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2019 року по справі № 440/314/19, - відмовити.

Ухвала Другого апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач (підпис)ОСОБА_1
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_3 ОСОБА_5