Справа № 202/7982/18
Суддя: Бєльченко Л. А.
Дата ухвалення: 2019-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 202/7982/18
Провадження № 2-а/202/25/2019
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27 березня 2019 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді - Бєльченко Л.А.,

при секретарі Розсохи І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону № 1 ОСОБА_2 патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_3, ОСОБА_2 патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом до відповідача, указуючи, що 07.12.2018 року інспектором роти № 1 батальйону № 1 ОСОБА_2 патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3 відносно нього винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення серії БР № 420725 про притягнення до адміністративної відповідальності за статтею 132-1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень за те, що він 07.12.2018 року, о 14 годині 28 хвилини, керував транспортним засобом «Volvo FH VTAЗT», державний номер НОМЕР_1, по вулиці Янтарній, 73-Б в місті Дніпрі, з не затуленими інформаційними таблицями небезпечного вантажу (ООН 1073), хоча транспортний засіб був порожнім, чим порушив вимоги п. 22.5 Правил дорожнього руху, п.п. 12.19, 13.2 ДОПНВ, за що передбачена відповідальність статтею 132-1 КУпАП.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 вказав, що 07.12.2018 року він керував транспортним засобом «Volvo FH VTAЗT», державний номер НОМЕР_1, по вулиці Янтарній, 73-Б в місті Дніпрі та був зупинений працівниками поліції з невідомих йому підстав. Зупинивши його, працівники патрульної поліції склали відносно нього постанову за те, що на його транспортному засобі не були затулені інформаційні таблички небезпечного вантажу, хоча транспортний засіб був порожнім. Позивач зазначив, що вважає вказану постану незаконною, оскільки він є пильним, уважним та обережним водієм, чітко дотримується правил дорожнього руху, тому 07.12.2018 року він керував транспортним засобом вантажним сідловим тягачем без цистерни (іншої ємності), на якій повинно бути розміщено маркування небезпечного вантажу із зазначенням ідентифікаційного номеру речовини та номера списку ООН.

Крім того, позивач зазначив, що відповідачем було незаконно зупинено його транспортний засіб, оскільки правил дорожнього руху він не порушував; відповідачем не було розяснено йому його права та обовязки; відмовлено у його клопотанні про відкладення розгляду справи у зв'язку з необхідністю скористатися правовою допомогою; у постанові не зазначено про здійснення фіксації правопорушення та до матеріалів справи не долучено відеозапис з нагрудних камер поліцейських. Позивач зазначив, що поліцейський при винесенні оскаржуваної постанови не керувався жодними доказами, які б підтверджували його вину у скоєнні правопорушення, не зясував обставини справи, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винний він у його скоєнні. Окрім того, відповідач незаконно розглянув справу на місці зупинки автомобіля, позбавив його, позивача у справі, можливості скористатися у повному обсязі його правами, передбаченими ст. 268 КУпАП.

У зв'язку з викладеним, позивач просив суд скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БР № 420725 від 07.12.2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП та застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

Позивач в судове засідання не зявився, надав на адресу суду заяву, в котрій позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, а справу розглянути за його відсутності (а.с. 39).

Відповідач інспектор Кравцов С.В. в судове засідання не зявився, надав на адресу суду відзив на адміністративний позов, в котрому позовні вимоги не визнав та указав, що ним 07.12.2018 року винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення за ст. 132-1 КУпАП про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн., в якій зазначено про те, що позивач, керував автомобілем «Volvo FH VTAЗT», державний номер НОМЕР_1, по вулиці Янтарній, 73-Б в місті Дніпрі, з не затуленими інформаційними таблицями небезпечного вантажу (ООН 1073), хоча транспортний засіб був порожнім, чим порушив вимоги п. 22.5 Правил дорожнього руху, п.п. 12.19, 13.2 ДОПНВ, за що передбачена відповідальність статтею 132-1 КУпАП. Відповідач зазначив, що правопорушення було скоєно в його присутності і він бачив вчинення вказаного правопорушення на власні очі, тому ним було прийнято рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. У зв'язку з викладеним, відповідач просив суд відмовити позивачеві у задоволенні позову та розглянути справу за його відсутності (а.с. 38).

Представник відповідача ОСОБА_2 патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції в судове засідання не зявився, надав на адресу суду відзив на позов, за змістом аналогічний відзиву відповідача ОСОБА_3 Просив розглянути справу за його відсутності (а.с. 27-30).

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що інспектором роти № 1 батальйону № 1 ОСОБА_2 патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3 07.12.2018 року складено постанову серії БР № 420725 у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 22.5 Правил дорожнього руху, п.п. 12.19, 13.2 ДОПНВ та відповідно до ст. 132-1 КУпАП накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн. (а.с.13).

Підставою для винесення оскаржуваної постанови стало те, що ОСОБА_1 07.12.2018 року, о 14 годині 28 хвилини, керував транспортним засобом «Volvo FH VTAЗT», державний номер НОМЕР_1, по вулиці Янтарній, 73-Б в місті Дніпрі, з не затуленими інформаційними таблицями небезпечного вантажу (ООН 1073), хоча транспортний засіб був порожнім, чим порушив вимоги п. 22.5 Правил дорожнього руху, п.п. 12.19, 13.2 ДОПНВ, за що передбачена відповідальність статтею 132-1 КУпАП..

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст. 132-1 КУпАП порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб'єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 22.5 Правил дорожнього руху за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м. Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється. Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Згідно з п. 12.19 Правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України № 822 від 26.07.2004 року, інформаційні таблиці небезпечного вантажу та знаки-табло небезпеки, які не належать до вантажів, що перевозяться, або їх залишків, повинні бути зняті або затулені.

Відповідно до п. 13.2 цих Правил водії транспортних засобів зобов'язані виконувати вимоги Правил дорожнього руху, цих Правил та виконувати всі умови, зазначені в дозволі на дорожнє перевезення небезпечних вантажів, якщо такий передбачений цими Правилами.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати обставини справи, зокрема особу правопорушника та наявність його вини у вчиненні такого правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В даному випадку інспектором Кравцовим С.В., як суб'єктом владних повноважень, доведено правомірність своїх дій, оскільки, як вбачається з копії оскаржуваної постанови, позивач не перевозив на транспортному засобі небезпечний вантаж, однак керував транспортним засобом «Volvo FH VTAЗT», державний номер НОМЕР_1 з не затуленими або не знятими інформаційними таблицями небезпечного вантажу, що підтверджується, зокрема, відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, на котрому позивач зняв інформаційну таблицю з автомобіля після складання постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Отже, виходячи з зазначених обставин справи, в даному випадку відповідачем було обґрунтовано факт вчинення адміністративного правопорушення, що свідчить про належність оскаржуваної постанови.

Суд критично ставиться до посилань позивача на ту обставину, що відповідач не мав права розглядати справу на місці вчинення правопорушення з наступних підстав.

Статтею 23 Закону України «Про Національну поліцію» на поліцію покладені завдання щодо регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Законом України від 14.07.2015 року № 596-VIII, який набрав чинності 08.08.2015 року, внесені зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення. Указаними змінами законодавець наділив органи Національної поліції правом розглядати справи про адміністративні правопорушення, у тому числі, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення та накладати стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв. Цим же Законом внесені зміни і до статті 258 КУпАП, в якій визначені випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається. Так, законодавець звільнив Національну поліцію від складання протоколу у разі вчинення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд яких віднесено до її компетенції, при цьому, уповноважені органи (посадові особи) отримали право на місті вчинення правопорушення виносити постанову у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, на яке посилається позивач, указуючи, що відповідач не мав права розглядати справу про адміністративне правопорушення на місці, було прийнято раніше, ніж набрав чинності Закон № 596-VIII від 14.07.2015 року. Крім того, в цьому Рішенні дано офіційне тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення». Конституційний Суд України зазначив, що в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «За місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Тож, посилання позивача у даному випадку на Рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року № 5-рп/2015 є недоречним.

Стосовно посилань позивача на те, що відповідач позбавив його можливості скористатися правовою допомогою, суд вважає необхідним зазначити, що оскільки санкція статті 132-1 КУпАП не передбачає позбавлення особи свободи адміністративного арешту, то відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Максименко проти України» обовязкове забезпечення юридичної допомоги не потребується. Таким чином, відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя. Крім того, кожна особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за скороченим провадженням на місці вчинення адміністративного правопорушення, крім іншого, не позбавлена можливості викликати на місце розгляду справи будь-яку особу, яка має право на надання правової допомоги, або отримати всі необхідні юридичні консультації телефоном. Якщо ж особа не скористалася таким своїм правом і не отримала правову допомогу під час розгляду справи на місці вчинення адміністративного правопорушення, вона не позбавляється такого права і в подальшому при оскарженні ухваленої поліцейським постанови.

Враховуючи викладене, суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 і приходить до висновку про залишення позовних вимог без задоволення, а постанови інспектора роти № 1 батальйону № 1 ОСОБА_2 патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3 в справі про адміністративне правопорушення серії БР № 420725 року від 07.12.2018 року відносно ОСОБА_1 - без змін.

Керуючись ст.ст. 5, 6, 9, 73, 242-244, 246 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Залишити постанову інспектора роти № 1 батальйону № 1 ОСОБА_2 патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3 в справі про адміністративне правопорушення серії БР № 420725 року від 07.12.2018 року відносно ОСОБА_1 без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 - без задоволення.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Бєльченко Л.А.