Справа № 580/160/19
Суддя: А.В. Руденко
Дата ухвалення: 2019-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2019 року справа № 580/160/19

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Руденко А.В.,

за участю:

секретаря Сачинської В.С.,

представника позивача адвоката ОСОБА_1 (за ордером),

представника відповідача ОСОБА_2 (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Управління Державної служби з питань праці у Черкаській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 відділ державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу, -

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернулась фізична особа-підприємець ОСОБА_3 з позовною заявою до Управління Держпраці у Черкаській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 відділ державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, в якій просить визнати протиправною та скасувати постанову №ЧК-581/363/АВ/П/ПТ/ТД/ІП-ФС-430 від 07.08.2018 про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами у сумі 111 690 грн.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що оскаржуваною постановою на неї накладено штраф у розмірі 111 690 грн. за допущення до роботи працівника ОСОБА_5 без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням, та без повідомлення Державної фіскальної служби про прийняття працівника на роботу, чим порушила ст. 21, 24 КЗпП України та постанову Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 №413. Зазначила, що з працівником ОСОБА_5 укладений цивільно-правовий договір з 01.06.2015, згідно з яким останній 02.07.2018 виконував роботу в кіоску з реалізації шаурми в районі площі 700-річчя, районі вул. Кривалівська Крім цього, підстави здійснення інспекційного відвідування представниками відповідача, наявність чи відсутність направлення на проведення інспекційного відвідування та висновки акта інспекційного відвідування і наявність припису невідомі.

Також позивач не була притягнута до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення (фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), чи будь-якого іншого адміністративного правопорушення.

З вказаних підстав вважає оскаржувану постанову протиправною та такою, що порушує її права.

Відповідач проти позову заперечив. 11.02.2019 надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що у період з 10.07.2018 по 17.08.2018 головними державними інспекторами відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів ОСОБА_6 та ОСОБА_7, згідно з наказом №666-Н від 10.07.2018 «Про проведення інспекційного відвідування» та направленням №1392 від 10.07.2018 проведено інспекційне відвідування позивача на предмет оформлення трудових відносин.

Копія направлення №1392 від 10.07.2018 отримана представником позивача за довіреністю ОСОБА_8, в присутності якого здійснювалось інспекційне відвідування, про що свідчить його особиста відмітка на оригіналі направлення, яке міститься в матеріалах інспекційного відвідування.

Оскільки головні державні інспектори Томіленко Т.Д. та Лісовий О.Т. допущені позивачем до проведення інспекційного відвідування на підставі направлення на проведення інспекційного відвідування №1392 від 10.07.2018 без зауважень та заперечень, то порушення порядку проведення інспекційного відвідування, у разі їх наявності, не роблять наслідки проведеного заходу контролю нікчемними та не можуть бути підставою для скасування прийнятого за результатами такого заходу рішення.

За результатами інспекційного відвідування був складений акт №ЧК-581/363/АВ від 17.07.2018, два примірники якого у звязку з неможливістю особистого вручення були направлені на адресу позивача АДРЕСА_1 листом №01-24/2626/4549 від 17.07.2018, для ознайомлення та підписання. У звязку з неврученням під час доставки поштове відправлення повернуто відправнику.

Доводи позивача про те що їй були невідомі висновку акту інспекційного відвідування не відповідають дійсності, оскільки спростовуються змістом письмових пояснень позивача від 03.08.2018, які того ж дня надійшли на адресу відповідача.

Також зазначив, що штрафи, визначені статтею 265 Кодексу законів про працю України є фінансовими санкціями і не є видом адміністративної відповідальності, а тому до порядку їх накладення та оскарження не застосовуються положення Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Розгляд справи здійснювався в присутності представника позивача за довіреністю ОСОБА_8 За результатами розгляду справи було винесено постанову №ЧК-581/363/АВ/П/ПТ/ТД/ІП-ФС-430 від 07.08.2018 про накладення на позивача штрафу у сумі 111 690 грн., від підписання та отримання якої ОСОБА_8 відмовився. У звязку з відмовою постанову було направлено на адресу позивача листом №01-01-04/3000/5263 від 08.08.2018. Поштове відправлення не було вручено під час доставки та повернуто відповідачу. Листом №01-01-04/3509/6206 постанову про накладення штрафу повторно направлено позивачу, однак у звязку з неврученням під час доставки повернуто відповідачу.

Щодо виявленого порушення, то під час проведення інспекційного відвідування трудовий договір з ОСОБА_5 і табелі обліку його робочого часу до 02.07.2018 відсутні, цивільно-правовий договір від 01.06.2015 та акти приймання-передавання виконаних робіт до договору для аналізу та вивчення інспекторам праці представником позивача ОСОБА_8 не надані.

Предметом цивільно-правового договору від 01.06.2015 є виконання ОСОБА_5 трудових функцій за конкретною професією (посадою), визначеною Національним класифікатором України «Класифікатор професій ДК 003:2010», що є ознакою трудових відносин та суперечить природі договору цивільно-правового характеру.

Вказана обставина підтверджується наступним.

Цивільно-правовим договором від 01.06.2015 встановлено час виконання робіт, що підтверджується також поясненнями ОСОБА_5, які зафіксовані за допомогою відеофіксації. Надані позивачем акти приймання-здачі виконаних робіт свідчать, що оплата за договором від 01.06.2015 здійснювалась у фіксованому розмірі, а самі акти не містять інформації щодо конкретного обсягу виконаних ОСОБА_5 робіт (наданих послуг), лише фіксують факт здійснення ним торгівлі продуктами швидкого харчування. Крім цього, договір від 01.06.2015 є безстроковим, що суперечить природі цивільно-правових відносин. Також ОСОБА_5 здійснював виконання робіт за договором від 01.06.2015 в кіоску, який належить позивачу, що свідчить про те, що позивач забезпечив ОСОБА_5 робочим місцем та засобами праці.

З вказаних підстав просив у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 21.01.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 10 год. 00 хв. 25.02.2019.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, позов просив задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив, просив у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши вступне слово учасників справи, дослідивши докази, які містяться у справі, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_3 зареєстрована як фізична особа-підприємець 23.09.2004, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Наказом начальника Управління Держпраці у Черкаській області №666-Н від 10.07.2018 головним державним інспекторам відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів ОСОБА_6 та ОСОБА_9 доручено у період з 10.07.2018 по 23.07.2018 здійснити позаплановий захід (інспекційне відвідування) з питань оформлення трудових відносин з найманими працівниками у фізичної особи-підприємця ОСОБА_3.

На підставі направлення на проведення перевірки субєкта господарювання або його структурного підрозділу №1392 від 10.07.2018 головними державними інспекторами відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було здійснено інспекційне відвідування позивача.

За результатами інспекційного відвідування позивача головними державними інспекторами відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 був складений акт інспекційного відвідування №ЧК-581/363/АВ від 17.07.2018.

Згідно акту №ЧК-581/363/АВ від 17.07.2018 встановлено порушення позивачем частини 1 статті 21, частин 1, 3 статті 24 Кодексу законів про працю України, постанови Кабінету Міністрів України №413 від 17.06.2015, а саме: не укладення трудового договору у письмовій формі, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та не повідомлено центральний орган виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування про прийняття працівників на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України з ОСОБА_5 до 02.07.2018. На момент інспекційного відвідування трудовий договір з ОСОБА_5 та табелі обліку робочого часу до 02.07.2018 відсутні.

Згідно з письмовими поясненнями ОСОБА_5 від 10.07.2018, наданими Управлінню Держпраці у Черкаській області, останній працює у ОСОБА_3 близько шести років за цивільно-правовим договором; графік роботи в 2018 році 12 годин через день, заробітна плата 1 раз в місяць.

Згідно з відеозаписом на електронному диску, зробленим під час перевірки, ОСОБА_5 підтвердив вказані обставини.

Згідно з актами приймання-передачі виконаної роботи №1 від 31.01.2018, №5 від 28.02.2018, №9 від 31.03.2018, №13 30.04.2018, №17 від 31.05.2018 та б/н від 30.06.2018 роботи по договору, а саме: здійснювати торгівлю продуктами швидкого харчування, виконано якісно, в повному обсязі та строк, винагорода становить 500 грн.

Таким чином, у вказаних актах не зазначений конкретний обсяг робіт, а оплата є незмінною, тобто не залежить від обсягу виконаних робіт.

На підставі акту інспекційного відвідування №ЧК-581/363/АВ від 17.07.2018 заступником начальника Управління Держпраці у Черкаській області ОСОБА_10 винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ЧК-581/363/АВ/П/ПТ/ТД/ІП-ФС від 07.08.2018, якою за порушення законодаства про працю, керуючись статтею 259 Кодексу законів про працю України, на підставі абзацу 2 частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України на позивача накладено штраф у сумі 111 690 грн.

Не погоджуючись із вказаною постановою позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 259 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №96 (далі - Положення №96) Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Відповідно до пп. 5 п. 6 Положення №96 Держпраці для виконання покладених на неї завдань має право: безперешкодно проводити відповідно до вимог закону без попереднього повідомлення в будь-яку робочу годину доби перевірки виробничих, службових, адміністративних приміщень та об'єктів виробництва фізичних та юридичних осіб, які використовують найману працю та працю фізичних осіб, експлуатують машини, механізми, устаткування підвищеної небезпеки, та у разі виявлення фіксувати факти порушення законодавства, здійснення нагляду та контролю за додержанням якого віднесено до повноважень Держпраці.

Пунктом 7 Положення №96 передбачено, що Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю, визначена в Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 №295 Про деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні (далі - Порядок №295).

Відповідно до п. 2 Порядку №295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці: Держпраці та її територіальних органів; виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад обєднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин).

Згідно з п.п. 3 п. 5 Порядку №295 інспекційні відвідування проводяться: за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4 - 7 цього пункту.

Судом встановлено, що інспекційне відвідування позивача було проведено на підставі наказу начальника Управління Держпраці у Черкаській області №666-Н від 10.07.2018 та направлення на проведення перевірки №1392 від 10.07.2018.

Вище встановлені обставини справи свідчать про наявність підстав для проведення інспекційного відвідування позивача.

Пунктами 19, 20 Порядку №295 визначено, що за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення. Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником обєкта відвідування або його уповноваженим представником.

В акті інспекційного відвідування №ЧК-581/363/АВ від 17.07.2018 встановлений факт допуску працівника ОСОБА_5 до роботи з приготування та реалізації страв швидкого харчування без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та без повідомлення Державної фіскальної служби про прийняття працівника на роботу.

Відповідно до ст. 21 Кодексу законів про працю України трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, дотримуючись внутрішнього трудового розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Судом встановлено, що відповідно до цивільно-правового договору від 01.06.2015, укладеного між позивачем та ОСОБА_5, останній бере на себе зобовязання здійснювати торгівлю продуктами швидкого харчування. Час виконання робіт встановлений з 09 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. з обідньою перервою з 13 год. 00 хв. до 14 год. 00 хв. Пунктом 1.2 договору передбачено, що позивач забезпечує ОСОБА_5 всім необхідним для виконання роботи. Пунктом 6.1 договору визначено, що термін його дії безстроковий. За виконану роботу позивач сплачує ОСОБА_5 винагороду у сумі 500 грн. за домовленістю, оплата виконується не пізніше пяти днів з дня прийняття позивачем роботи за актом.

Факт виконання робіт за графіком роботи та отримання заробітної плати підтверджується письмовими поясненнями ОСОБА_5 від 10.07.2018 та дослідженою в судовому засіданні записом про відеофіксацію перевірки на електронному носії, на якій ОСОБА_5 підтвердив вказані обставини.

Відповідно до Національного класифікатора України «Класифікатор професій ДК 003:2010», затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 28.07.2010 № 327, роботи (послуги), що становлять предмет цивільно-правового договору від 01.06.2015, відповідають професії «продавець продовольчих товарів» (код КП 5220, код ЗКППТР 17353). Завдання та обовязки вказаної професії передбачені в Довіднику кваліфікаційних характеристик професій працівників (Випуск 65 «Торгівля та громадське харчування»), а також «кухар» (код КП 5122, код ЗКППТР 16675). Завдання та обовязки вказаної професії передбачені в Довіднику кваліфікаційних характеристик працівників. Випуск 65 «Торгівля і громадське харчування».

Судом також встановлено, що виконання робіт за цивільно-правовим договором від 01.06.2015 здійснювалося в приміщенні кіоску, який належить позивачу, та з матеріалів, які надавав позивач. Тобто позивач забезпечив ОСОБА_5 робочим місцем та засобами праці.

Згідно з актами приймання-передачі виконаної роботи №1 від 31.01.2018, №5 від 28.02.2018, №9 від 31.03.2018, №13 30.04.2018, №17 від 31.05.2018 та б/н від 30.06.2018 роботи по договору, а саме: здійснювати торгівлю продуктами швидкого харчування, виконано якісно, в повному обсязі та строк, винагорода становить 500 грн.

Таким чином, у вказаних актах не зазначений конкретний обсяг робіт, а оплата є незмінною, тобто не залежить від обсягу виконаних робіт, а є оплатою за процес роботи.

Відтак, умови укладеного договору фактично відповідають умовам трудового договору, передбаченим ст. 21 КЗпП України.

Суд не погоджується з доводами позивача, що договір від 01.06.2015, укладений з ОСОБА_5, є цивільно-правовим, з таких підстав.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно ч. 1 ст. 853 Цивільного кодексу України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Таким чином, як трудовий договір, так і договір підряду спрямовані на регулювання процесу виконання роботи.

Разом з цим, відмінності між цими договорами полягають в наступному: 1) організація роботи, її забезпечення в цивільному договорі покладається на виконавця, а в трудовому - на роботодавця; 2) робітник підлягає правилам внутрішнього трудового розпорядку, на нього поширюються всі гарантії та пільги, передбачені трудовим законодавством (лікарняні, відпустки, норми праці та відпочинку та інше). В підрядних правовідносинах виконавець не користується такими пільгами; 3) оплата в підрядному договорі здійснюється за результат, а в трудовому - за процес виконання роботи; 4) підрядник самостійно визначає порядок, способи досягнення результату, а робітнику це встановлює роботодавець; 5) строк виконання певної роботи в цивільному договорі має істотне значення, а в трудовому робота може виконуватись протягом невизначеного часу; 6) ризик випадкового знищення матеріалу, результату робіт і інші ризики несе підрядник, а в трудовому договорі - роботодавець; 7) підрядні договори можуть виконувати як фізичні особи так і юридичні з залученням до виконання і інших осіб, в трудовому - робота виконується фізичною особою - робітником тільки особисто.

Зі змісту цивільно-правового договору від 01.06.2015, укладеного з ОСОБА_5, вбачається, який саме результат робіт має бути переданий позивачу. При цьому у процесі здійснення продажу товарів результат від роботи отримують покупці товару, а не позивач.

Таким чином, предметом договору від 01.06.2015 є саме процес праці ОСОБА_5, який не може бути предметом договору підряду.

Згідно з ч. 3 ст. 24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу від 17.06.2015 №413 установлено, що повідомлення про прийняття працівника на роботу подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою до територіальних органів Державної фіскальної служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до початку роботи працівника.

Актом інспекційного відвідування встановлено, що наказ чи розпорядження позивача про прийняття ОСОБА_5 на роботу відсутній, повідомлення до податкового органу не направлено. Отже, ОСОБА_5 допущений до роботи в порушення ч. 3 ст. 24 КЗпП України.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Беручи до уваги вищезазначене, суд дійшов висновку, що постанова про накладення штрафу №ЧК-581/363/АВ/П/ПТ/ТД/ІП-ФС-430 від 07.08.2018 у сумі 111 690 грн. прийнята на законних підставах і скасуванню не підлягає.

Доводи позивача щодо інших порушень, допущених відповідачем, не спростовують факту порушення, а також не відповідають дійсності, тому судом до уваги не приймаються.

Так, позивач стверджує, що не отримувала оскаржувану постанову, однак представник позивача за довіреністю ОСОБА_8 відмовився від її отримання, що підтверджується відміткою в оскаржуваній постанові.

Твердження, що позивачу не були відомі підстави проведення перевірки та наявність чи відсутність направлення на проведення перевірки спростовуються відміткою у направленні №1392 від 10.07.2018 про отримання представником позивача за довіреністю ОСОБА_8 копії направлення на перевірку.

Про обізнаність з наявністю акта інспекційного відвідування свідчать письмові пояснення позивача від 03.08.2018, у яких міститься посилання на акт.

Щодо відсутності притягнення до адміністративною відповідальності суд зазначає, що ст. 265 КЗпП України передбачає самостійний вид відповідальності, притягнення до якого не залежить від притягнення до відповідальності за адміністративне правопорушення згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

У звязку з відмовою у задоволенні позову розподіл судових відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений 19.03.2019.

Суддя А.В. Руденко