Справа № 607/19032/18
Суддя: Братасюк В. М.
Дата ухвалення: 2019-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.03.2019 Справа №607/19032/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі : головуючого Братасюка В.М.

за участі секретаря Созанської Т.І.

представника позивача Матус Т.А.

представника відповідача Наконечної І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Тернополі у спрощеному позовному провадженні справу за позовом Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України звернулося в суд з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області від 21.08.2018року у розмірі 5100грн. у виконавчому провадженні №56852016. Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що на виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду №607/15936/17 від 22.01.2018року, відповідно до поданої позивачем заяви про поновлення пенсії від 02.04.2018року, розпорядженням 813452 від 13.04.2018року Тернопільським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Тернопільської області позивачу поновлено виплату пенсії з 01.10.2017року. Проте, 25.04.2018року набули чинності зміни до Постанови Кабінету Міністрів від 08.06.2016року №365. Розпорядженням від 13.04.2018року позивачу здійснено поновлення виплати пенсії, проте у зв'язку із змінами у чинному законодавстві виплату пенсії позивачу поновлено виключно з 01.04.2018року. Пунк 15 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженому зазначеною постановою передбачає, суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України. У зв'язку із чим пенсія за попередні періоди (з жовтня 2017року по березень 2018року включно) є нарахованою, проте не виплаченою, оскільки на сьогодні Кабінетом Міністрів України не визначено, зазначеного у Постанові №65 від 08.06.2016року окремого порядку. У зв'язку із відсутністю визначених Кабінетом Міністрів України умов та порядку проведення виплати пенсії за попередній період, призводить до того, що Пенсійний фонд України не має правових підстав та законного способу дій для реалізації своїх повноважень, що виключає можливість проведення виплат пенсій, які не виплачені за минулий період. Враховуючи вищевказане, у державного виконавця не було підстав для накладення штрафу на об'єднане управління. А тому винесена постанова про накладення штрафу від 21.08.2018року у розмірі 5100грн. у виконавчому провадженні №56852016 підлягає скасуванню.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити з підстав зазначених у позові.

Представник відповідача в судовому засіданні відносно позову заперечив з підстав викладених у відзиві на позов.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 22.01.2018року позов ОСОБА_4 до Тернопільського об'єднаного управління ПФУ Тернопільської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії задоволено. Визнано протиправними дії Тернопільського об'єднаного управління ПФУ Тернопільської області щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_4 з 02.10.2017року та зобов'язано Тернопільське об'єднане управління ПФУ Тернопільської області поновити нарахування та виплату пенсії за віком ОСОБА_4 та виплатити виниклу заборгованість починаючи з 02.10.2017року.

На підставі зазначеного рішення Тернопільським міськрайонним судом видано виконавчий лист №607/15936/17 від 11.05.2018року.

Умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку на час вчинення виконавчих дій, визначає Закон України «Про виконавче провадження» та Інструкція з організації примусового виконання рішень, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802.

Виконавче провадження - це сукупність дій органів та посадових осіб спрямованих на виконання рішень судів та інших органів, які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень встановлених Законом України «Про виконавче провадження» та іншими нормативно - правовими актами виданими на підставі згаданого закону. Примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Основні положення здійснення виконавчого провадження закріплено Законом України «Про виконавче провадження». Законом передбачено вичерпний перелік виконавчих документів, що підлягають виконанню Державною виконавчою службою, встановлюються певні вимоги до оформлення виконавчих документів та передбачено певний порядок прийняття виконавчого документа до виконання, відкриття виконавчого провадження, провадження виконавчих дій спрямованих на належне та своєчасне виконання рішень судів або інших уповноважених на це законом органів. Виконавче провадження є завершальною стадією судового процесу та ґрунтується на засадах законності, рівності прав громадян, обов'язковості виконання судових рішень та рішень інших уповноважених органів.

Частиною першою статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016року передбачено, що виконавче провадження здійснюється із дотриманням таких засад як, верховенство права, законності, забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Так, частиною першою передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Виконавчі дії - це визначений законом перелік можливих чи обов'язкових способів діяльності державного виконавця за участю необхідних осіб (сторони, поняті, перекладач, спеціаліст), спрямованих на неупереджене, своєчасне та повне виконання рішення.

Відповідно до ст. 18 Закону, виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Судом встановлено, що 26.07.2018року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №607/15936/17 від 11.05.2018року та зобов'язано боржника Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України виконати рішення суду на протязі 10 робочих днів та п.3 вказано стягнути з боржника виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця у розмірі 14892 гривні.

Копії постанови про відкриття виконавчого провадження скеровано на адресу сторін виконавчого провадження для відома та виконання.

Постанова про відкриття виконавчого провадження №56852016 від 26.07.2018 року боржником не оскаржувалась.

Відповідно до п. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» у постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Відповідно до ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

Інформація щодо виконання виконавчого листа виданого Тернопільським міськрайонним судом від 11.05.2018р. у справі № 607/15936/17 на адресу Відділу не надходила.

Відповідно до вимог ст.75 Закону, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись вимогами ст.ст. 18, 63, 75 Закону, 21.08.2018р. державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 5100 грн. Одночасно даною постановою зобов'язано боржника протягом 10 робочих днів виконати рішення суду, про що негайно повідомити державного виконавця Відділу та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення суду.

Керуючись вимогами ст.18 Закону, 21.08.2018р. на адресу боржника скеровано вимогу, якою зобов'язано боржника протягом 10 робочих днів виконати рішення суду, про що негайно повідомити державного виконавця Відділу та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення суду.

Проте будь-якої інформації щодо виконання виконавчого листа виданого Тернопільським міськрайонним судом від 11.05.2018р. у справі № 607/15936/17 на адресу Відділу не надходило.

На підставі наведеного, керуючись вимогами ст.ст.63,75 Закону України «Про виконавче провадження», 24.09.2018р. державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на боржника в подвійному розмірі у сумі 10200 грн.

Керуючись ст.ст.18,63,75 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 382 Кримінального кодексу України, та ст. 214 Кримінального процесуального кодексу України 24.09.2018р. державним виконавцем внесено заяву (повідомлення) про притягнення посадових осіб Тернопільського об'єднаного управління пенсійного фонду України Тернопільської області до кримінальної відповідальності в порядку ст.214 КПК України.

Згідно ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев'ятою статті 27 цього Закону), 11,14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Керуючись п.11 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» 24.09.2018р. державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, копії якої направлено сторонам виконавчого провадження та до Тернопільського міськрайонного суду.

Оскільки виконавчий збір не стягнуто, то відповідно до ст. ст.3, 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем 24.09.2018р. винесено постанову про стягнення виконавчого збору.

Керуючись вимогами ст. ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем 26.09.2018р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (на підставі постанови про стягнення виконавчого збору № 56852016 від 24.09.2018р.) копії якої скеровано на адресу сторін виконавчого провадження для відома та виконання.

Керуючись ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» 24.09.2018 року державним виконавцем винесено постанову про стягнення витрат виконавчого провадження в сумі 200 грн. відповідно до вище зазначених документів, оскільки витрати понесенні державним виконавцем в ході виконавчого провадження не стягнуто.

Відповідно до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно частини першої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі наданих доказів та вимог чинного законодавства, суд приходить до висновку, що державний виконавець, при вчинені виконавчих дій та зокрема винесенні постанови 21.08.2018року про накладення штрафу на боржника у виконавчому провадженні №56852016, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законами України, чим повністю виконав вимоги ст.19 Конституції України, позивачем в судовому засіданні не представлено доказів, які б свідчили про те, що рішенням, дією чи бездіяльністю порушено його права чи законні інтереси, а тому позовні вимоги до задоволення не підлягають.

Посилання позивача на те, що пенсія ОСОБА_4 за попередні періоди (з жовтня 2017року по березень 2018року включно) є нарахованою, проте не виплаченою, оскільки на сьогодні Кабінетом Міністрів України зокрема у Постанові №365 від 08.06.2016року не визначено окремого порядку виплат за минулий період, а тому і у державного виконавця не було підстав для накладення штрафу за невиконання рішення суду, суд до уваги не приймає, та зауважує, що в даному випадку мова йде про виконання судового рішення, Конституція України встановлює, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України, а Постановою Кабінету Міністрів України №365 від 08.06.2016року, зокрема змінами, що набули чинності 25.04.2018року визначено порядок відновлення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Ці положення також відображені у статтях 1, 11 Закону України «Про судоустрій України», із уточненням по колу осіб, а саме: судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами, об'єднаннями громадян та іншими організаціями, громадянами та юридичними особами на всій території України.

З огляду на викладене, суд приходить до переконання, що боржником - позивачем в даній справ не виконано рішення суду без поважних причин, головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області правомірно винесено постанову 21.08.2018року про накладення штрафу на боржника Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України у виконавчому провадженні №56852016.

Щодо клопотання позивача відносно того, що на розгляді в Тернопільському окружному адміністративному суді знаходиться справа про оскарження постанови державного виконавця про накладення штрафу на боржника- позивача у справі в подвійному розмірі, тому дана справа не підвідомча Тернопільському міськрайонному суду, суд зауважує, що позивачем позов у даній справі було подано до Тернопільського окружного адміністративного суду, 07.09.2018року ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду відмовлено у відкритті провадження та роз'яснено позивачу, що розгляд даної справи належить до юрисдикції Тернопільського міськрайонного суду, з огляду на зазначене а також те, спори щодо підсудності не допускаються, вказане клопотання задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись статтями 2, 5, 6, 20, 72-77, 90, 241-246, 250, 255, 287, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку, визначеному пунктом 15.5 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України, до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі через суд першої інстанції у 30-денний строк з дня складання повного тексту рішення, апеляційної скарги.

Головуючий суддяВ. М. Братасюк