Справа № 191/4665/18
Суддя: Кухар Д. О.
Дата ухвалення: 2019-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 191/4665/18
Провадження № 2-а/191/74/18
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2019 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого: судді Кухар Д.О.

за участю секретаря: Каліневич Ж.В.

розглянувши згідно вимоги передбачених ч. 4 ст. 229 КАС України у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора взводу 1 роти 4 батальону ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Зима Дмитра Григоровича про визнання дій протиправними, скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення та закриття справи, -

ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до Синельниківського міськрайонного суду з позовом до інспектора взводу 1 роти 4 батальону ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Зима Дмитра Григоровича про визнання дій протиправними, скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення та закриття справи, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 15.11.2018 року посадовою особою (відповідачем), а саме інспектором взводу 1 роти 4 батальону ГУНП в Дніпропеторвській області лейтенантом поліції Зима Дмитром Григоровичем, винесено постанову в справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії АР №241998 від 15.11.2018 року, згідно якої позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 та накладено штраф в розмірі 255 грн.

Відповідно до змісту мотивувальної частини постанови по справі про адміністративне правопорушення, позивач 15.11.2018 року о 09.25 год. в Дніпропетровській області, Новомосковському районі на трасі М18 24 км., керуючи тз не виконав вимоги знаку 3.21 «В`їзд заборонено» проїхавши в зону дії знаку, чим порушив п.3.21 розділу 33 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП та накладено штраф в розмірі 255 грн.

Вважає, що дана постанова є необґрунтованою, незаконною та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав:

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП, посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Однак всі ці норми закону відповідачем було порушено.

Так, дійсно 15.11.2018 року близько 09.30 год. позивач рухався на своєму автомобілі Опель Комбо д.н.з. НОМЕР_1 по трасі М18 в Новомосковському районі. Його автомобіль було зупинено відповідним жестом руки особою у формі співробітника поліції. Після зупинки транспортного засобу у вищевказаному місці до нього підійшла особа чоловічої статі у формі співробітника поліції та відразу попросила документи. У відповідь на таку цікавість співробітника поліції позивач попросив співробітника поліції відрекомендуватися у відповідності до п.3 ст.18 ЗУ «Про Національну поліцію». Співробітник поліції відрекомендувався інспектором взводу 1 роти 4 батальону ГУНП в Дніпропетровській області лейтенантом поліції Зима Дмитром Григоровичем.

Після чого, співробітник поліції почав принюхуватись, мабуть вважав, що позивач керує автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. Зрозумівши, що він тверезий, звинуватив позивача у тому, що він, начеб-то, проїхав в зону дії знаку «В`їзд заборонено», що його здивувало, адже в зону дії знаку «В`їзд заборонено» він не в`їзджав. Позивач попросив надати докази начеб-то вчиненого ним правопорушення, однак поліцейський не зважав на його зауваження, заперечення та скориставшись тим, що він, як законослухняний громадянин, одразу на його вимогу, передав йому документи, передбачені ПДР України, сказав, що складе відносно нього протокол, який він потім зможе оскаржити, за бажанням, у суді. У позивача це викликало здивування, адже він нічого не порушував, а поліцейський, скористався його законослухняністю, а саме отримавши від нього необхідні документи та тим, що він не зможе рухатись далі, не зважаючи на його заперечення, прохання роз`яснити та надати докази начебто вчинення ним правопорушення, яке він не вчиняв, роз`яснити його права та обов`язки, поліцейський, не звертаючи увагу на це, пішов та виніс відносно нього незаконну постанову та наклав стягнення у вигляді штрафу за правопорушення, яке він не вчиняв, при цьому ще й грубо порушивши порядок розгляду справи.

Таким чином, позивач вважає, що в його діях не має вини ні в формі умислу, ні в формі необережності та вони не утворюють складу адміністративного правопорушення. Його дії не порушували прав інших осіб, не перешкоджали руху інших транспортних засобів, не створювали аварійної обстановки та не призвели до заподіяння шкоди.

З оскаржуваної позивачем постанови слідує, що при притягненні до адміністративної відповідальності відповідачем порушено його права, а саме вимоги ст.280 КУпАП, зокрема: не з`ясовано чи є у його діях склад адміністративного правопорушення, чи винен у його вчиненні, чи підлягає він адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також не з`ясовані інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

При винесенні постанови про адміністративні правопорушення не встановлено та не зазначено обставин, передбачених ч.2 ст.33 КУпАП, зокрема наявність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин.

Враховуючи те, що при винесенні постанови порушено вимоги, передбачені ст.33, 36, 283 КУпАП, у зв`язку із чим її слід визнати протиправною та скасувати.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Вважає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП необхідно закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Просить визнати дії інспектора взводу 1 роти 4 батальону ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Зима Дмитра Григоровича при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі від 15.11.2018 року серія АР №241998 про притягнення його, ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП протиправними.

Постанову в справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі від 15.11.2018 року серія АР №241998 про притягнення його, ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення штрафу в розмірі 255 грн. скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , закрити, відповідно до п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях події і складу адміністративного правопорушення.

До початку проведення судового засідання позивач ОСОБА_1 надав суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без його присутності.

Відповідач у судове засідання не з`явився з невідомої суду причини, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, прийшов до наступного.

Матеріалами справи встановлено, що інспектором взводу 1 роти 4 батальону ГУНП в Дніпропетровській області лейтенантом поліції Зима Д.Г. винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення серії АР № 241998 від 15.11.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП України та накладено штраф в розмірі 255 гривень.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно п. 2 Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейським матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі №1395 від 07.11.2015 року, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виносяться на місці вчинення адміністративного правопорушення. Поліцейські розглядають справи про адміністративні правопорушення, визначені у статті 222 КУпАП.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 283 КУпАП України розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до ст. 278 КУпАП України орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи; чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ч.1 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її позовні вимоги та заперечення. За нормою ч. 2 цієї статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Так, законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинуватості особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Позивач, у позові зазначив, що він не порушував ПДР, оскільки в зону дії знаку «В`їзд заборонено» не в`їзджав.

Перевіривши законність і обґрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, суд приходить до висновку, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, у суді жодним чином не доведено правомірності свого рішення, не надано суду достатньо доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст.122 КУпАП, а позивач вказує на протиправність притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, а тому право останнього є порушеним, у зв`язку з чим воно підлягає захисту судом шляхом задоволення вказаного позову.
Єдиним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху. Однак, оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.
Аналогічна правова позиція підтримана постановою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17.
Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, та є обґрунтованими, але позов підлягає частковому задоволенню, оскільки відповідачем правомірно винесено постанову на місці вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП у відповідності до п. 2 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейським матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі №1395 від 07.11.2015 року.

На підставі ст. 139 КАС України у зв`язку із задоволенням адміністративного позову та скасуванням постанови про накладення адміністративного стягнення, а також враховуючи Постанову Пленуму Вищого адміністративного суду України від 23 січня 2015 року № 2 «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» щодо відсутності підстав для сплати судового збору у справах зазначеної категорії, суд приходить до висновку що судові витрати у справі відносяться на рахунок держави і стягненню не підлягають.
Керуючись ст. ст. 241- 244, 246, 250 КАС України, ст.ст.,122, 258, 278, 279, 280, 293 КУпАП, суд,-
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 15.11.2018 року серії АР № 241998 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративне правопорушення.
На підставі ст. 293 КУпАП України провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП - закрити за відсутністю адміністративного правопорушення.
В іншій частині позовних вимоги відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Д. О. Кухар