Справа № 826/17215/16
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2019-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 березня 2019 року № 826/17215/16

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Вєкуа Н.Г., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровська плодоовочева база"
доДержавного реєстратора Яцюти Андрія Владиславовича
третя особаТовариство з обмеженою відповідальністю "Аскент-Нафта"
про скасування рішення, -
В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпровська плодоовочева база" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до державного реєстратора Яцюти Андрія Владиславовича, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Аскент-Нафта» про скасування рішення від 19.10.2016 №31931521.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.11.2016 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

У зв'язку з припиненням повноважень судді Кобилянського К.М. в провадженні якого перебувала адміністративна справа та не була ним розглянута, справу було повторно розподілено між суддями.

За результатом повторного автоматичного розподілу судових справ, для розгляду справи було визначено суддю Вєкуа Н.Г.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.04.2017 прийнято справу до провадження та призначено до судового розгляду у судовому засіданні.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.05.2017 залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору ТОВ «Аскент-Нафта».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що дії державного реєстратора щодо реєстрації права власності ТОВ "Аскент-Нафта" на групу нежитлових приміщень з №1 по №10 в літері Г загальною площею 9208,4 кв.м. у будинку АДРЕСА_1 та на нежитлові приміщення в літері Д є протиправними, реєстрація проведена з порушенням встановленого законом порядку, оскільки на момент реєстрації були наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими правами на вказані об'єкти, а документи, які вказані як підстава виникнення права власності не давали змоги встановити виникнення права власності на об'єкти за ТОВ «Аскент-Нафта».

В судовому засідання представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач письмові заперечення на адміністративний позов до суду не надав, в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог не предмет спору, в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог та просив відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України суд ухвалив продовжити розгляд справи у письмовому провадженні.

Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII внесені зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, які набрали чинності 15 грудня 2017 року.

Відповідно до частини 3 статті 3 КАС України, в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Приписами пункту10 частини 1 Перехідних положень КАС України встановлено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, державним реєстратором Яцюта Андрієм Володимировичем Комунального підприємства «Солом'янка-Сервіс» прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ( з відкриттям розділу) індексний номер:31931521 від 19.10.2016, яким вирішено провести державну реєстрацію права приватної власності на групу нежитлових приміщень з №1 по №10 в літері Г - загальна площа: 9208 кв. м., за адресою: АДРЕСА_1, складова частина об'єкта нерухомого майна - нежитлові приміщення в літері Д за Товариством з обмеженою відповідальністю «Аскент-Нафта».

На підставі викладеного, як вбачається з наявної у матеріалах справи інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, державним реєстратором Яцюта Андрієм Володимировичем Комунального підприємства «Солом'янка-Сервіс» 17.10.2016 внесено запис про право власності 16969447.

Вважаючи вказане рішення необґрунтованим та протиправним, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 41 Конституції України зазначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна визначає Закон України від 1 липня 2004 року N 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі Закон N 1952-IV).

Так, пунктом 1 та 2 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ( далі - Закон) вказано, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів таких прав.

Державній реєстрації прав, зокрема, підлягає право власності (п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Згідно з ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; 3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних інформаційних систем, документів та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов'язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі; 4) під час проведення державної реєстрації прав на земельні ділянки використовує відомості Державного земельного кадастру шляхом безпосереднього доступу до нього у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України; 5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до нього записи про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів таких прав; 6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації прав; 7) виготовляє електронні копії документів та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав); 8) формує документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав; 9) формує та веде реєстраційні справи у паперовій формі. Ведення реєстраційної справи у паперовій формі здійснюється виключно державними реєстраторами, які перебувають у трудових відносинах з виконавчими органами міських рад міст обласного та/або республіканського Автономної Республіки Крим значення, Київською, Севастопольською міськими, районними, районними у містах Києві та Севастополі державними адміністраціями, за місцезнаходженням відповідного майна; 10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) прийняття документів, що подаються разом із заявою про державну реєстрацію прав, виготовлення їх електронних копій шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та розміщення їх у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв про державну реєстрацію прав, що надійшли на розгляд; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, зупинення державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав або про відмову в такій реєстрації; 6) відкриття (закриття) розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до Державного реєстру прав відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав; 7) формування інформації з Державного реєстру прав для подальшого використання заявником; 8) видача документів за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

При цьому, у силу п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться, у тому числі, на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до частини третьої статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно та їх обтяжень і подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Крім того, пунктом 6 Порядку №1127 встановлено, що документи, що подаються для проведення державної реєстрації прав, взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, повинні відповідати вимогам, що встановлені законом, цим Порядком та іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 7 Порядку №1127 встановлено, що для державної реєстрації прав заявник подає оригінали документів, необхідних для відповідної реєстрації, та документ, що підтверджує сплату адміністративного збору за державну реєстрацію прав.

Відповідно до пункту 8 Порядку №1127 для проведення державної реєстрації прав заявник подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові, особі, зазначеній у пункті 11 цього Порядку, заяву, форму та вимоги до заповнення якої встановлює Мін'юст. Заява подається окремо щодо кожного об'єкта нерухомого майна.

Згідно пункту 13 Порядку №1127 заявник подає разом із заявою органові державної реєстрації прав, нотаріусові, особі, зазначеній у пункті 11 цього Порядку, необхідні для державної реєстрації прав документи, визначені цим Порядком, їх копії, документ, що підтверджує внесення плати за надання витягу з Державного реєстру прав, та документ про сплату адміністративного збору.

Пунктом 36 Порядку №1127 встановлено, що для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком.

Для проведення державної реєстрації речового права на нерухоме майно, що є похідним від права власності, одночасно з проведенням державної реєстрації права власності на таке майно заявником подаються документи, необхідні для проведення державної реєстрації права власності на таке майно та державної реєстрації речового права, що є похідним від нього.

Відповідно до пункту 38 Порядку №1127 для проведення державної реєстрації речових прав заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає копію документа, що посвідчує його особу (крім документа, що посвідчує посадову особу органу державної влади або органу місцевого самоврядування).

Пунктом 42 Порядку №1127 передбачено, що для проведення державної реєстрації речових прав на об'єкт нерухомого майна в разі, коли в документах, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на такий об'єкт, відсутні відомості про його технічні характеристики, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна.

Пунктом 15 Порядку №1127 передбачено, що під час розгляду заяви і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо: 1) обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у встановлених законом випадках); 2) повноважень заявника; 3) відомостей про нерухоме майно, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; 4) наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону; 5) наявності факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Відповідно до пункту 20 Порядку №1127 за результатами розгляду заяви та документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав або рішення про відмову в такій реєстрації.

Згідно пункту 28 Порядку №1127 державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав виключно за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

У рішенні про відмову в державній реєстрації прав зазначаються всі підстави прийняття такого рішення.

Статтею 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; 3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; 5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; 6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; 7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; 9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; 11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав; 12) заявника, який звернувся із заявою про державну реєстрацію прав, що матиме наслідком відчуження майна, внесено до Єдиного реєстру боржників.

За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.

Рішення про відмову в державній реєстрації прав повинно містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття.

Згідно частини четвертої статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" відмова в державній реєстрації прав з підстави, зазначеної у пункті 6 частини першої цієї статті, не застосовується у разі: 1) державної реєстрації речових прав на нерухоме майно на підставі рішення суду щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 2) державної реєстрації права власності на нерухоме майно з відкриттям розділу в Державному реєстрі прав та перенесенням щодо такого права власності обтяження, державну реєстрацію якого проведено у спеціальному розділі Державного реєстру прав, чи в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, що є невід'ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав; 3) державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що набувається у результаті його примусової реалізації відповідно до закону; 4) державної реєстрації інших обтяжень речових прав на нерухоме майно; 5) державної реєстрації речових прав на нерухоме майно за наявності згоди іпотекодержателя або контролюючого органу на відчуження або передачу на іншому речовому праві такого майна - у разі якщо обтяженням є заборона відчуження нерухомого майна, що виникла на підставі договору, або податкова застава; 6) державної реєстрації права власності на нерухоме майно на підставі свідоцтва про право на спадщину.

Згідно частини п'ятої статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" відмова в державній реєстрації прав з підстав, не передбачених частиною першою цієї статті, заборонена.

Зміст зазначених правових норм вказує, що за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державний реєстратор може прийняти одне із рішень: про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або про відмову в державній реєстрації; у свою чергу рішення про відмову в державній реєстрації може прийматися лише за наявності підстав, передбачених статтею 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Таким чином, в межах спірних правовідносин необхідно встановити наявність або відсутність підстав для відмови в державній реєстрації права власності третьої особи на об'єкти нерухомості.

Підставою для висновку позивача про неправомірність реєстраційної діє є, на його думку те, що державний реєстратор не перевірив відомостей передбачених Законом, що призвело до державної реєстрації прав, які суперечать раніше зареєстрованим правам на нежитлові приміщення в літері Г та будівлю літера Д та до державної реєстрації прав на підставі документів, які не дають змоги встановити факт виникнення у ТОВ «Аскент-Нафта» права власності на нежитлові приміщення літери Г та будівлю літери Д по АДРЕСА_1

Крім того зауважив, що за відсутності належних ідентифікуючих об'єкт документів та наявності суперечностей у площі, номерах приміщень та інше, реєстрація права власності за ТОВ «Аскент-Нафта» порушує права ТОВ «Дніпровська плодово-овочева база», оскільки може стати підставою для посягань на приміщення, належні позивачу.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, підставою для виникнення права власності на групу нежитлових приміщень з №1 по №10 в літері Г загальною площею 9208,4 кв.м. у будинку АДРЕСА_1, та на нежитлові приміщення в літері Д слугували: договір купівлі-продажу, серія та номер: 3467, виданий 03.09.2001 року, видавник: Приватний нотаріус; акт про прийняття в експлуатацію, серія та номер:69, виданий 09.08.2004 року, Управління Держархбудконтролю м. Києва; акт приймання-передачі, серія та номер:847, виданий 12.11.2001 року, видавник: сторони; угода, серія та номер:847/1, виданий 25.06.2003; рішення суду, серія та номер справи №2-6115/11, виданий 15.12.20011 року, видавник: Дніпровський районний суд м. Києва; технічний паспорт, серія та номер: б/н, виданий 01.06.2003 року, видавник: Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права на об'єкти нерухомого майна; ухвала суду, серія та номер справи №2-6115/11, виданий 28.04.2012 року, видавник: Дніпровський районний суд м. Києва; рішення суду, серія та номер справи №22-ц/796/1420/2013, виданий 17.04.2013 року, видавник: Апеляційний суд м. Києва; ухвала суду, серія та номер справи №6-53122св12, виданий 12.06.2013 року, видавник: Вищий спеціалізований суд України з питань цивільних і кримінальних справ; ухвала суду, серія та номер справи №88-ц/796/6, виданий 05.02.2014 року, видавник: Апеляційний суд м. Києва; ухвала суду, серія та номер справи №6-9561св14, виданий 05.06.2014 року, видавник: Вищий спеціалізований суд України з питань цивільних і кримінальних справ; ухвала суду, серія та номер справи №88-34, виданий 19.03.2015, видавник: Апеляційний суд м. Києва; ухвала суду, серія та номер справи №88-ц/796/66/2014, виданий 23.07.2015, видавник: Вищий спеціалізований суд України з питань цивільних і кримінальних справ.

Так, згідно з договором купівлі-продажу №782 від 03.09.2001, ТОВ «Аскент-Нафта» придбало на аукціоні 28.08.2001 року, який проводив Регіональний відділ ФДМ України по м. Києву об'єкт незавершеного будівництва «Розширення плодово-овочевої бази з 22404 т. до 26774т. оптово роздрібного плодово-овочевого комбінату в Дніпровському районі м. Києва» за адресою АДРЕСА_1.

Разом з тим, 15.12.2011року Дніпровським районним судом міста Києва за результатами розгляду цивільної справи № 2-6115/11 за позовом ОСОБА_3 до ТОВ "Аскент-Нафта", Комунального підприємства "Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна" про визнання права власності, прийнято рішення, яким позов задоволено, визнано право власності за ОСОБА_3 на об'єкт нерухомості "Розширення овочевої бази з 22404 т. до 26774 т. оптово-роздрібного овочевого комбінату в Дніпровському районі м. Києва площею 12630 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1", та зобов'язано Комунальне підприємство «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна» зареєструвати право власності ОСОБА_3 на об'єкт нерухомості "Розширення овочевої бази з 22404 т. до 26774 т. оптово-роздрібного овочевого комбінату в Дніпровському районі м. Києва площею 12630 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1".

28 квітня 2012 року Дніпровським районним судом міста Києва винесено ухвалу у справі № 2-6115/11, якою надано роз'яснення рішення Дніпровського районного суду міста Києва та зазначено, що за ОСОБА_3 визнано право власності на об'єкт нерухомості нежитлові приміщення літери «Г» площею 10 242,2 кв.м. (групи приміщень з № 41 по № 45, групи приміщень з № 1 по № 8, групи приміщень з № 28 по № 40) та нежитлову будівлю літеру «Д» площею 57,9 кв.м., розташовані за адресою АДРЕСА_1 та зобов'язати Комунальне підприємство «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна зареєструвати право власності ОСОБА_3 на об'єкт нерухомості нежитлові приміщення літери «Г» площею 10 242,2 кв.м. (групи приміщень з № 41 по № 45, групи приміщень з № 1 по № 8, групи приміщень з № 28 по № 40) та нежитлову будівлю літеру «Д» площею 57,9 кв.м., розташовані за адресою АДРЕСА_1.

28.05.2012 року на підставі рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 15.12.2011 та ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 28.04.2012 здійснено державну реєстрацію права власності форма: приватна за ОСОБА_3 на нерухоме майно за адресою АДРЕСА_1 тип майна: "нежитлові приміщення (в літ Г) площею 10242, 2 кв.м." та "нежитлова будівля (літ. Д) площею 57,9 кв.м." про що здійснено реєстраційний запис за реєстровим № 506-3 в реєстровій книзі № 4з-128.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 15.05.2013 року у справі № 22-ц/796/7076/2013 за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 01.08.2012 апеляційну скаргу задоволено частково, скасовано рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 01.08.2002, скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Аскент-Нафта" на дії Головного управління комунальної власності м. Києва залишено без розгляду.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 17.04.2013 у справі № 22-ц/796/1420/2013 скасовано рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 15.12.2011 та ухвалено нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аскент-Нафта», Комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» про визнання права власності відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.06.2013 у справі № 6-53122св12 відхилено касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Апеляційного суду міста Києва від 17.04.2013.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.08.2017 року витребувано від Комунального підприємства "Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності" докази, а саме: засвідчену належним чином копію реєстраційної справи в повному обсязі на об'єкти нерухомого майна зареєстровані 07.11.2011 за ТОВ "Дніпровська плодоовочева база" номер запису 6022-П в книзі 83п-297; всю наявну інформацію стосовно - групи нежитлових приміщень в літері Г та Д, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 та копію інвентаризаційної справи.

На виконання вищезазначеної ухвали Комунальним підприємством "Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності" повідомлено, що згідно даними реєстрових книг підприємства по нежитловому фонду по АДРЕСА_1 нежитлові приміщення №1 по №8, №28по №40, з №41 по №45 (Г) площею 10 242,2 кв. м. зареєстровані за ОСОБА_3 на підставі рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 15.12.2011 року; нежитлова будівля (літ. Д) заг. пл. 57,9 кв. м. за ОСОБА_3 на підставі рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 15.12.2011 року та надано реєстраційну справу №35076601 АДРЕСА_1

При прийнятті оскаржуваних рішень про державну реєстрацію державним реєстратором було надано оцінку поданим для реєстрації прав на нежилі приміщення документам, на підставі яких і прийнято рішення про реєстрацію права власності за третіми особами, яке є предметом спору у даній справі.

З огляду на викладене, беручи до уваги відсутність у відповідача на момент прийняття оскаржуваних рішень доказів наявності підстав для відмови у проведенні державної реєстрації речових прав на нерухоме майно визначених статтею 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", відповідач правомірно відповідно до вимог законодавства здійснив державну реєстрацію права власності на спірний об'єкт нерухомого майна.

Разом з тим, будь-яких доказів на підтвердження належності спірних приміщень позивачу чи рішення суду про заборону вчинення реєстраційних дій, що набрало законної сили, до суду не надано.

Водночас суд зазначає, що за адресою в літері Г у будинку АДРЕСА_1 є група нежилих приміщень, які належать різним підприємства. Також, з листа ТОВ «Хадар-А» №б/н вбачається про присвоєння нової поштової адреси літері Г у будинку АДРЕСА_1 на корп. 17.

Відтак, з урахуванням наведеного, суд дійшов висновку щодо відсутності законодавчо передбачених підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровська плодоовочева база" про скасування рішення від 19.10.2016 №31931521.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтю 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 74-76 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відтак, беручи до уваги наведене, та оцінюючи надані сторонами по справі письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровська плодоовочева база" задоволенню не підлягають.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновків про відмову в задоволенні позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2,77,139, 241-247, 255, 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровська плодоовочева база" відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги).

Суддя Н.Г. Вєкуа