Справа № 360/3934/18
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2019 року справа № 360/3934/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: судді-доповідача ОСОБА_1, суддів Компанієць І.Д., Казначеєва Е.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 16 січня 2019 р. у справі № 360/3934/18 (головуючий І інстанції Смішлива Т.В.), яке складено в повному обсязі 16 січня 2019 року у м. Сєвєродонецьк Луганської області, за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулась до Луганського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області (далі відповідач, апелянт), в якому, з урахуванням уточнень, просила суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області від 02.11.2018 № 3517/2018 щодо відмови в переведенні ОСОБА_2 на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» з урахуванням стажу державної служби;

- зобов'язати Відповідача прийняти рішення про переведення ОСОБА_2 на підставі заяви від 17 жовтня 2018 року з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» з урахуванням стажу державної служби.

В обґрунтуванні позову зазначила, що має стаж державної служби 27 років. Позивач отримує пенсію за віком, яка була призначена на загальних умовах. На теперішній час звернулась із заявою до відповідача щодо переведення на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу», на що отримала відмову. Позивач з рішенням відповідача про відмову у переході на пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про державну службу», не погоджується, та з посиланням на норми Закону України № 889 «Про державну службу» вважає підтвердженим її право на призначення такої пенсії.

Суд першої інстанції позов ОСОБА_2 задовольнив повністю, внаслідок чого визнав протиправним та скасував рішення управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області від 02.11.2018 № 3517/2018 про відмову ОСОБА_2 в переведенні на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу». Зобовязав відповідача прийняти рішення про переведення ОСОБА_2 на підставі заяви від 17 жовтня 2018, зареєстрованої за № 3517, з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу». Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що періоди роботи посадових осіб в органах державної податкової служби на посадах, в період перебування на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. Відповідно до трудової книжки, позивачу 01 квітня 2001 року було присвоєно спеціальне звання державного службовця 10 рангу, тому неможливо зарахувати до стажу роботи цей період. Стаж враховано з 01.04.1991 по 25.11.1996, з 26.11.1996 по 31.03.2001 10 років. На думку відповідача, на час звернення із заявою про переведення на інший вид пенсії позивач не має 20-ти річного стажу роботи на державній службі, тому рішення про відмову у призначенні пенсії державного службовця є правомірним.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п.2 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступного.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2 є внутрішньо переміщеною особою, зареєстроване місце проживання: м. Луганськ, кв. Мирний, б. 13 кв. 29, фактичне місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_1, б. 1 кв. 100. Перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області з 15 червня 2016 року як одержувач пенсії за віком на загальних підставах, призначеної за Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», що підтверджується протоколом від 24 червня 2016 року № 3287, пенсійним посвідченням №171098 (а. с. 60-65,66,67,68,96).

17 жовтня 2018 року позивач звернулась до управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області із заявою, зареєстрованою за № 3517 про перехід на інший вид пенсії, а саме з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (а. с. 101).

Рішенням від 02 листопада 2018 року № 3517/2018 про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії позивачу відмовлено в переведенні на інший вид пенсії за Законом України «Про державну службу» у звязку з тим, що періоди роботи посадових осіб в органах державної податкової служби на посадах, в період перебування на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців (а. с. 104-105).

Відповідно до розрахунку стажу позивача стаж роботи на посадах державної служби складає 10 років 0 міс. 1 день, що не дає права позивачу на перехід на інший вид пенсії (а. с. 106).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.

Спірним у справі є правомірність дій відповідача щодо відмови в призначенні пенсії згідно Закону України "Про державну службу" у зв'язку з незарахуванням періоду роботи з 01.04.2001 до стажу, який дає право на призначення пенсії згідно Закону України "Про державну службу".

Колегія суддів зазначає, що відповідно до записів у трудовій книжці позивача від 05.04.1983 року БТ-І № 7911002, копія якої наявна в матеріалах справи, вбачається, серед іншого, наступне:

- 01 квітня 2001 року ОСОБА_2 присвоєно спеціальне звання державного службовця 10 рангу;

- 16 жовтня 2001 року позивача звільнено за п. 5 ст. 36 КЗпП, по переводу;

- 17 жовтня 2001 року ОСОБА_2 призначено начальником фінансового відділу головним бухгалтером по переводу в Державну податкову адміністрацію в Луганській області, присвоєно 9 ранг державного службовця;

- 31 січня 2012 у звязку з реорганізацією позивача призначено на посаду начальника відділу фінансування, бухгалтерського обліку та звітності - головного бухгалтера в порядку переведення з Державної податкової адміністрації в Луганській області відповідно до ч. 3 ст. 36 КЗпП України;

- 16 травня 2013 у звязку з реорганізацією відповідно постанови Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 року № 229 ОСОБА_2 призначено на посаду начальника відділу фінансово-економічної роботи та бухгалтерського обліку - головного бухгалтера Головного управління Міндоходів у Луганській області в порядку переведення з Державної податкової служби у Луганській області відповідно до ч. 4 ст. 36 КЗпП України;

- 02 січня 2014 року позивачу присвоєно спеціальне звання радника податкової та митної справи II рангу;

- 01 квітня 2015 року у звязку з реорганізацією відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 № 311, ОСОБА_2 призначено на посаду начальника відділу фінансово-економічної роботи та бухгалтерського обліку головного бухгалтера Головного управління ДФС у Луганській області;

- 01.03.2016 у звязку з організаційними змінами та змінами у штатному розписі переведена на посаду начальника відділу фінансування, бухгалтерського обліку та звітності головного бухгалтера;

- 11.11.2016 у звязку з організаційними змінами та змінами у штатному розписі переведена на посаду начальника управління фінансування, бухгалтера обліку та звітності головного бухгалтера (а.с. 25-33).

Таким чином, станом на день звернення із заявою до відповідача, 17 жовтня 2018 року, стаж роботи позивача з 01 квітня 2001 року на вищезазначених посадах складає 17 років 6 місяців 16 днів.

Спірні відносини врегульовані нормами Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII (далі - Закон №889), Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-XII (далі - Закон №3723), Податкового кодексу України (далі - ПК України) в редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин.

Так, відповідно до статті 1 Закону № 3723 (чинного на час виникнення спірних правовідносин), державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Частиною 2 статті 9 вищевказаного Закону визначено, що регулювання правового становища державних службовців, що працюють в апараті органів прокуратури, судів, дипломатичної служби, митного контролю, служби безпеки, внутрішніх справ та інших, здійснюється відповідно до цього Закону, якщо інше не передбачено законами України.

Із наведеної норми вбачається, що правове становище державних службовців, які працюють в апараті інших органів, може регулюватися іншими спеціальними законами. При цьому Закон № 3723-ХІІ застосовується до таких службовців в частині, яка не врегульована спеціальними законами.

Спеціальним законом, що визначав статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності у період роботи позивача на відповідних посадах, був Закон України від 04.12.1990 року № 509-ХІІ «Про державну податкову службу», а з 12 серпня 2012 року Податковий кодекс України.

Відповідно до п. 342.4 ст. 342 Податкового кодексу України, посадові особи контролюючих органів є державними службовцями.

З 01.05.2016 року набрав чинності Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII, яким визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців згідно ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-XII.

Пунктом 2 розділу Розділ XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889 визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Пунктом 10 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Державні службовці, які на день набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 року N 889-VIII займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 цього Закону та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до цієї статті у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Для осіб, які на день набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 року №889-VIII мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 цього Закону та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до цієї статті у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців (п. 12 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення").

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України "Про державну службу" на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Пунктом 17 частини 3 статті 3 Закону України "Про державну службу" № 889-VІІІ визначено коло осіб, на яких дія цього Закону не розповсюджується, а саме: осіб рядового і начальницького складу правоохоронних органів та працівників інших органів, яким присвоюються спеціальні звання, якщо інше не передбачено Законом .

Приписами статті 5 Закону № 889-VІІІ визначено, що правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Відповідно до п. 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 року № 283 до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах державної податкової служби.

Згідно з п.343.1 ст.343 Податкового кодексу України посадовим особам контролюючих органів присвоюється, зокрема, таке спеціальне звання: радник податкової та митної справи I рангу.

Положення про спеціальні звання та порядок їх присвоєння, співвідношення з рангами державних службовців, розмір надбавок за спеціальне звання затверджуються Кабінетом Міністрів України (п.343.2 с.343 ПК України).

Спеціальні звання посадовим особам присвоюються довічно. Позбавлення спеціальних звань здійснюється виключно за вироком суду у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України (п.343.3 ст.343 ПК України).

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.10.2013 №839 "Про спеціальні звання посадових осіб органів доходів і зборів" затверджені: Положення про спеціальні звання посадових осіб органів доходів і зборів (далі - Положення №839) та Порядок присвоєння спеціальних звань посадовим особам органів доходів і зборів (далі - Порядок №839).

За приписами п.4 Порядку №839, до строку перебування у спеціальному званні зараховується період роботи в органах доходів і зборів у спеціальному званні (ранзі державного службовця), а також строк перебування у спеціальному званні (ранзі державного службовця) посадових осіб державної податкової та державної митної служби, крім посадових осіб, яким у період роботи в органах доходів і зборів спеціальне звання було присвоєно достроково.

Враховуючи вищезазначені норми, колегія суддів дійшла до висновку, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію.

При таких обставинах суд апеляційної інстанції не приймає до уваги доводи апеляційної скарги в повному обсязі.

Статтею ст.316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому при таких обставинах апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення а рішення суду без змін.

Керуючись статтями 308, 309, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 16 січня 2018 р. у справі №360/3934/18- залишити без змін.

Повне судове рішення складено та підписано 26 березня 2019 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку передбаченому ст.328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Ястребова

Судді І.Д. Компанієць

ОСОБА_3