Справа № 2340/4377/18
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2019-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2340/4377/18 Суддя (судді) першої інстанції: П.Г. Паламар
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Кузьменка В. В.,

суддів Василенка Я. М., Шурка О. І.,

за участю секретаря Видмеденко О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Виконавчого комітету Лукашівської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області про визнання дій чи бездіяльності неправомірною та зобов'язання вчинити певні дії, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2018 р.-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Лукашівської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області в якому просить визнати неправомірними дії, бездіяльність виконавчого комітету Лукашівської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області при розгляді запиту на інформацію від 19.07.2018 вх. № 54 та зобов'язати надати достовірну, точну та повну інформацію на вказаний запит.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2018 позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Апелянт у скарзі просив проводити її розгляд за його відсутності.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, відсутні клопотання від учасників справи про розгляд справи за їх участю, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 311 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як убачається з матеріалів справи, 19.07.2018 ОСОБА_3 звернувся із запитом до виконавчого комітету Лукашівської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області, в якому просив:

-надіслати копію рішення від 25.03.2018 сесії Лукашівської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області про погодження у наданні дозволу на розробку документації із землеустрою щодо передачі у власність земельної ділянки гр. ОСОБА_4, а також копію запиту Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області зареєстрованого у раді за № 20 від 23.01.2018;

-надіслати копію рішення від 28.03.2018 сесії Лукашівської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області про затвердження договору оренди на невитребувані земельні ділянки;

-надіслати копію рішення від 28.03.2018 сесії Лукашівської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області про зняття з балансу аварійних пам'ятників відповідно до рішення ради № 9-22 від 06.12.2014.

Листом з вих. № 212 від 23.07.2018 виконавчий комітет Лукашівської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області повідомив ОСОБА_3, що копії рішень ради будуть надіслані на його запит після оплати рахунку № 1 від 04.05.2018 (вих № 141 від 04.05.2018).

У зв'язку із зазначеними вище обставинами позивач, вважаючи, що його права порушені, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що виконавчим комітетом Лукашівської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області листом № 212 від 23.07.2018, яким надано відповідь на запит від 19.07.2018 наданий в межах строку, який встановлений Законом України "Про доступ до публічної інформації" та з дотриманням вимог Закону України "Про доступ до публічної інформації" і постанови Кабінету Міністрів України від 13.07.2011 №740.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України "Про доступ до публічної інформації" від 13 січня 2011 року №2939-VI врегульовано порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.

У відповідності до ст. 1 ЗУ «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про доступ до публічної інформації» розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання.

Відповідно до ст. 5 Закону №2939-VI одним із способів доступу до інформації є надання такої за запитами на інформацію.

Згідно із ст. 12 Закону №2939-VI суб'єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об'єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб'єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб'єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань запитів на інформацію розпорядників інформації.

Частиною 1 статті 19 Закону № 2939-VI визначено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Отже, визначальною ознакою публічної інформації є те, що вона має бути заздалегідь готовим, зафіксованим продуктом, отриманим або створеним лише суб'єктом владних повноважень у процесі виконання своїх обов'язків. Щодо не суб'єктів владних повноважень, то вони можуть бути тільки розпорядниками такої інформації.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Доступ до інформації може забезпечуватися як шляхом надання копій документів (частина друга статті 21 Закону № 2939-VI), так і шляхом перегляду документів за місцезнаходженням розпорядника інформації.

Згідно з ст. 21 Закону №2939-VI інформація на запит надається безкоштовно.

У разі якщо задоволення запиту на інформацію передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як 10 сторінок, запитувач зобов'язаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк.

Розмір фактичних витрат визначається відповідним розпорядником на копіювання та друк в межах граничних норм, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо розпорядник інформації не встановив розміру плати за копіювання або друк, інформація надається безкоштовно.

При наданні особі інформації про себе та інформації, що становить суспільний інтерес, плата за копіювання та друк не стягується.

Згідно частини 2 статті 29 Закону України "Про інформацію" предметом суспільного інтересу вважається інформація, яка свідчить про загрозу державному суверенітету, територіальній цілісності України; забезпечує реалізацію конституційних прав, свобод і обов'язків; свідчить про можливість порушення прав людини, введення громадськості в оману, шкідливі екологічні та інші негативні наслідки діяльності (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 цього Закону Розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п'ятою статті 19 цього Закону.

З матеріалів справи убачається, що оскільки надання відповіді на вказаний запит передбачав виготовлення копій більш як 10 сторінок, в порядку ст. 21 Закону України "Про доступ до публічної інформації" позивачеві було запропоновано відшкодувати витрати на копіювання документів, що підтверджується листом від 23.07.2018р. №212.

Таким чином, Позивачу відповідь на запит від 19.07.2018 надано в межах строку, який встановлений Законом України "Про доступ до публічної інформації" та повідомлено про необхідність сплати рахунку № 1 від 04.05.2018 (вих № 141 від 04.05.2018) наданого позивачу на його попередній аналогічний запит.

Оскільки Позивач витрат на копіювання документів не відшкодував, його запит був залишений без задоволення відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Доводи апелянта про відсутність норми закону яка зобов'язує сплатити за витрати, пов'язані з копіюванням або друком при наданні запитуваної інформації спростовуються положеннями п. 4 ч. 1 ст. 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Також апелянт вказує, що відповідач не надав суду доказів того, що запитувана інформація передбачала виготовлення копій документів обсягом більше 10 сторінок, однак, норми Закону України "Про доступ до публічної інформації" не зобов'язують відповідача якимось чином підтверджувати кількість сторінок.

Крім того, враховуючи такі доводи апелянти, колегія суддів бере до уваги те, що позивач просив надати копії 4 документів, зокрема, 3 рішень Лукашівської сільської ради та копію запиту Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області вх.№ 20 від 23.01.2018.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

В силу положень ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов необґрунтований та не підлягає задоволенню.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Таким чином, враховуючи вищенаведене у сукупності, беручи до уваги при цьому кожен аргумент, викладений учасниками справи, рішення суду першої інстанції у цій справі є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права ухвалив рішення повно і всебічно з'ясувавши обставини справи.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2018 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Виконавчого комітету Лукашівської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області, про визнання дій чи бездіяльності неправомірною та зобов'язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2018 р.- залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В. В. Кузьменко

Судді: Я. М. Василенко

О. І. Шурко

Повний текст постанови виготовлено 26.03.2019