Справа № 826/2745/18
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2019-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

25 березня 2019 року № 826/2745/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Пащенка К.С., за участю секретаря судового засідання Легейди Я.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовомОСОБА_1
доГоловного управління Державної фіскальної служби у м. Києві
про представники сторін:визнання протиправною та скасування вимоги позивача - ОСОБА_1; відповідача - Жук Ю.О.,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) (надалі - позивачка або ОСОБА_1) подала на розгляд Окружному адміністративному суду міста Києва позов до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (адреса: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ) (далі - відповідач або ГУ ДФС у м. Києві), у якому просить суд визнати протиправною та скасувати податкову вимогу від 09.11.2017 № 98409-17.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що зобов'язання зі сплати податку на доходи фізичних осіб і військового збору, зазначені в оскаржуваній вимозі, не є узгодженими, оскільки зазначені грошові зобов'язання нею самостійно не обчислювались, відповідна податкова декларація органам ДФС не подавалась та будь-які податкові повідомлення-рішення вона не отримувала. З огляду на це, податкова вимога не відповідає вимогам законодавства, так як направлена їй за фактичної відсутності податкового боргу як несплаченого у встановлений строк узгодженого грошового зобов'язання та непогашеної пені.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.03.2018 (суддя Пащенко К.С.) відкрито провадження у даній адміністративній справі, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження у підготовче засідання на 23.04.2018.

У відзиві на адміністративний позов ГУ ДФС у м. Києві вказує, що податковий борг виник у результаті несплати ОСОБА_1 грошових зобов'язань визначених ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві у податкових повідомленнях-рішеннях від 13.09.2016 № , № , якими збільшено суму грошових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору. Вказані податкові повідомлення-рішення направлені на адресу позивачки (АДРЕСА_1) засобами поштового зв'язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення, який 15.10.2016 повернуто із відміткою Укрпошти «за закінченням встановленого строку зберігання». Таким чином, податкові повідомлення-рішення вважаються врученими позивачу 15.10.2016. У зв'язку з наявністю в інтегрованих картках платника податку податкового боргу на загальну суму 334 233,62 грн., ГУ ДФС у м. Києві сформовано та направлено позивачу оскаржувану податкову вимогу, а також прийнято рішення про опис майна у податкову заставу.

У судовому засіданні 23.04.2018 суд оголосив перерву до 05.06.2018.

05.06.2018 розгляд справи відкладено судом на 12.07.2018.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.07.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 13.09.2018.

У судових засіданнях 13.09.2018 та 23.10.2018 судом оголошувалась перерва.

У судовому засіданні 27.11.2018 позивачка та представник відповідача подали клопотання про розгляд справи за їх відсутності за наявними у справі матеріалами, у зв'язку із чим суд, на підставі до ч. 3 ст. 194 Кодексу адміністративного судочинства України (у рішенні - КАС України), вирішив розглядати справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 09.11.2017 ГУ ДФС у м. Києві сформовано податкову вимогу № 98409-17, якою зобов'язано ОСОБА_1 сплатити суму податкового боргу в розмірі 334 233,62 грн., з яких:

- податок на доходи фізичних осіб - 311609,73 грн., у тому числі: 240 712,47 грн. - основний платіж, 60 348,12 грн. - штрафні (фінансові) санкції, 105 49,14 грн. - пеня;

- військовий збір - 22 623,89 грн., у тому числі: 18099,11 грн. - основний платіж, 4524,78 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

У цей же день ГУ ДФС у м. Києві прийнято рішення № 98409-17 про опис майна, що перебуває у власності ОСОБА_1 у податкову заставу.

Не погодившись з означеною вимогою контролюючого органу, позивачка оскаржила її в адміністративному порядку до Державної фіскальної служби України.

Рішенням про результати розгляду скарги від 19.01.2018 № 780/М/99-99-17-01-14, ДФС України залишила без змін податкову вимогу ГУ ДФС у м. Києві від 09.11.2017 № 98409-17 та рішення про опис майна у податкову заставу від 09.11.2017 № 98409-17, а скаргу ОСОБА_1 від 07.12.2017 - без задоволення.

Вважаючи вимогу контролюючого органу протиправною, позивачка звернулася до суду із відповідним позовом про її скасування.

Вирішуючи спір суд, виходить за наступного.

Пунктами 59.1, 59.3 статті 59 Податкового кодексу України (далі - ПК України; у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання.

За визначенням підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Отже, податкова вимога виставляється контролюючим органом виключно на суму узгодженого грошового зобов'язання.

Як зазначає відповідач, прийняттю спірної вимоги передувало проведення контролюючим органом документальної позапланової невиїзної перевірки з питань своєчасності, достовірності повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору за 2015 рік платником податків - ОСОБА_1, за результатами якої складено акт від 25.08.2016 № 7647/26-51-13-06/.

13.09.2016 ГУ ДФС у м. Києві прийнято податкові повідомлення рішення:

- № , яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на 301 060,59 грн.;

- № , яким визначено суму грошового зобов'язання на 22 623,89 грн.

Саме несплата позивачем у визначені ПК України строки грошових зобов'язань та штрафних санкцій, нарахованими зазначеними вище податковими повідомленнями-рішеннями, стала підставою для виставлення контролюючим органом спірної вимоги.

Пунктом 56.1 статті 56 ПК України (тут і далі з - у редакції, чинній на час надіслання ППР позивачу) передбачено, що рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Згідно з пунктом 58.3 статті 58 ПК України, податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.

Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

У разі якщо вручити податкове повідомлення - рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом, податкове повідомлення - рішення вважається таким, що не вручено платнику податків.

Відповідно до пункту 6 розділу ІІІ Порядку, надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 N 1204, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22.01.2016 за N 124/28254, у разі якщо вручити податкове повідомлення-рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом при його надісланні, податкове повідомлення-рішення вважається таким, що не вручено платнику податків. У разі встановлення такої помилки працівник структурного підрозділу, до функцій якого належить реєстрація вхідної та вихідної кореспонденції, або відповідальна особа, визначена керівником контролюючого органу для виконання таких функцій, забезпечує виправлення допущених при надісланні податкового повідомлення-рішення помилок та надсилає його повторно не пізніше наступного робочого дня з дня отримання відповідного повідомлення пошти (поштової служби).

З доданої позивачкою до матеріалів справи копії паспорту вбачається, що з 14.12.2007 зареєстрованим місцем проживання останньої є: АДРЕСА_1

За інформації з офіційного веб-сайту ПАТ «Укрпошта» адреса місця проживання ОСОБА_1 має поштовий індекс - НОМЕР_3, обслуговування клієнтів за цією адресою здійснюється ВПЗ Київ-91 (м. Київ, шосе Харківське, 164).

Згідно з пунктом 42 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, на поштовому відправленні, поштовому переказі зазначається:

1) найменування адресата: для фізичних осіб - прізвище, ім'я та по батькові (у називному відмінку), для юридичних осіб - повне найменування підприємства, установи, організації, а також посада, ім'я та прізвище адресата. На простих та рекомендованих поштових картках, листах і бандеролях (крім тих, що адресуються до запитання) може бути зазначено лише прізвище та ініціали або ім'я та прізвище адресата. На поштових відправленнях, адресованих до населених пунктів, які не мають вулиць і нумерації будинків, прізвище, ім'я та по батькові адресата зазначаються повністю;

2) поштова адреса в такій послідовності: найменування вулиці (проспекту, бульвару, провулку), номер будинку, квартири; найменування населеного пункту, району, області; поштовий індекс; країна призначення.

Поряд з цим, з ксерокопії поштового конверту (поштове відправлення НОМЕР_2), в якому були надіслані податкові повідомлення-рішення від 13.09.2016 № та № , видно, що такі були надіслані відповідачем на ім'я ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1

З довідки ВПЗ, прикріпленої до вказаного конверту, міститься запис про причину повернення поштового відправлення НОМЕР_2, а саме «за закінченням встановленого строку зберігання» та написаний правильний індекс поштової адреси - НОМЕР_3, а індекс 02147, зазначений на конверті, перекреслено.

Таким чином, у зв'язку з невірним зазначенням контролюючим органом індексу адреси місця проживання ОСОБА_1, поштове відправлення НОМЕР_2 надійшло до ВПЗ Київ-147 (м. Київ, вул. Ентузіастів, 39) та, відповідно, не було отримано позивачкою.

З огляду на викладене та враховуючи, що податкові повідомлення-рішення від 13.09.2016 № та № були надіслані відповідачу на невірну адресу, а саме: АДРЕСА_1, внаслідок чого не отримані позивачкою, суд дійшов висновку, що визначені вказаними рішеннями грошові зобов'язання та штрафні санкції не набули статусу узгоджених.

Правова позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 28.08.2018 у справі № 802/467/16-а.

Враховуючи викладене у сукупності, суд дійшов висновку, що у відповідача не було підстав для прийняття вимоги від 09.11.2017 № 98409-17.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Доказів, які б спростовували доводи позивачки, відповідач суду не надав.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 28.08.2018 у справі № 802/2236/17-а.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача за поданим адміністративним позовом є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки в даному випадку суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, то судові витрати підлягають відшкодуванню на користь позивачки за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, як то відповідача у справі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 6, 72- 77, 139, 241-246, 250, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 09.11.2017 № 98409-17.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (адреса: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ідентифікаційний код 39439980) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) понесені ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 копійок).

Рішення, відповідно до ст. 255 КАС України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Окружний адміністративний суд м. Києва.

Суддя К.С. Пащенко