Справа № 819/444/18
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2019-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2019 рокуЛьвів№ 857/1249/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Онишкевича Т.В., Хобор Р.Б.,

з участю секретаря судового засідання Коваль Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 травня 2018 року у справі № 819/444/18 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

суддя в 1-й інстанції Дерех Н.В.,

час ухвалення рішення 15.05.2018 року,

місце ухвалення рішення м. Тернопіль,

дата складання повного тексту рішення 15.05.2018 року,

В С Т А Н О В И В :

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_2 (надалі позивач, ОСОБА_2Р.) з адміністративним позовом до ОСОБА_1 управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області ( надалі відповідач, УПФУ), в якому просить визнати протиправними дії ОСОБА_1 управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови включення до складу розрахунку пенсії ОСОБА_2 за вислугу років щомісячних додаткових видів грошового забезпечення в загальній сумі 36874,89 грн., з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування, а саме: матеріальної допомоги в сумі 10699,00 грн., індексації грошового забезпечення в сумі 3809,10 грн., компенсації за невикористані відпустки в сумі 22366,79 грн., а також підвищеного посадового окладу в сумі 1600 грн., зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області включити до складу розрахунку пенсії ОСОБА_2 додаткових видів грошового забезпечення в загальній сумі 36874,89 грн. та підвищення посадового окладу в сумі 1600 грн., а також здійснити відповідний перерахунок та виплату пенсії з моменту її призначення.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 травня 2018 року задоволено частково позовні вимоги.

Рішення суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на нього апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції прийняте з неповним зясуванням та недоведеністю обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновкам, викладених у рішенні суду обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального права. В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що перелік додаткових видів грошового забезпечення, які враховуються при призначенні пенсії обмежений лише надбавками, доплатами, підвищеннями. Апелянт вказує, що правомірно відмовив позивачу в перерахунку пенсії, оскільки матеріальна допомога, індексація, компенсація за невикористані відпустки мають тимчасовий характер, а тому не можуть бути складовими грошового забезпечення в розумінні положень ч.3 ст. 43 Закону № 2262-XII. Просить скасувати рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 травня 2018 року та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а тому, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 4 ст. 229, п.2 ч. 1 ст. 311 та ч. 2 ст. 313 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що вона підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги у справі, суд першої інстанції виходив з того, що матеріальна допомога на оздоровлення, премії, індексація, з яких сплачено страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, є додатковими видами грошового забезпечення та відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовцям, з розміру якого повинна обчислюватися пенсія позивача.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції не повно і не всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_2 у відповідності до Наказу Державної фіскальної служби України №2606-0 від 18 серпня 2015 року звільнений з посади та податкової міліції в запас Збройних Сил України за пунктом 64 підпунктом «Ж» (за власним бажанням) підполковника податкової міліції ОСОБА_2 (М-082014), старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ відділу власної безпеки ОСОБА_1 управління ДФС у Тернопільській області.

Позивач отримує пенсію за вислугу років у відповідності до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ від 09.04.1992 року, що підтверджується Протоколом за пенсійною справою НОМЕР_1 (ДПА) від 26.08.2015 року, а також пенсійним посвідченням № серії ААІ №4357

У відповідності до грошового атестату № 6, ОСОБА_1 управлінням ДФС у Тернопільській області засвідчено, що до складу грошового забезпечення ( по 20 серпня 2015 року) підполковника відділу власної безпеки, старший оперуповноважений з особливо важливих справ ОСОБА_2 включено: посадовий оклад 1250,00 грн., оклад по військовому або спеціальному званню 130,00 грн., відсоткова надбавка за вислугу років в розмірі 35% - 483,00 грн., надбавка за високі досягнення в праці ПКМУ №268 50 % - 931,50 грн., надбавка за таємність 15% - 187,50 грн., премія за червень 3967,00 грн.

19 грудня 2017 року позивач звернувся до ОСОБА_1 управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про надання інформації про те, чи включено до складу розрахунку його пенсії виплачену матеріальну допомогу, індексацію грошового забезпечення та компенсацію за невикористані відпустки, всього виплат в загальній сумі 36874,89 грн.

ОСОБА_1 управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №1166/6-11 від 21.12.2017 року позивача повідомлено, що вказані виплати не включаються до грошового забезпечення при обчислені пенсії, а тому відмовлено в проведенні перерахунку.

Ч.2 ст. 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі Закон № 2011-XII) встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з частинами другою, третьою статті 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Частиною першою статті 15 Закону № 2011-ХІІ визначено, що пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону № 2262-ХІІ.

Однією з умов пенсійного забезпечення військовослужбовців є визначення видів грошового забезпечення, які враховуються при обчисленні пенсій.

Так, частиною третьою статті 43 Закону № 2262-ХІІ визначено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (далі КМУ).

Відповідно до пункту 7 постанови КМУ від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Таким чином, Закон № 2262-ХІІ, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, зокрема осіб, звільнених з військової служби, та має на меті реалізацію цими особами, конституційного права на державне пенсійне забезпечення і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України, передбачає включення до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, лише щомісячні основні види грошового забезпечення, до яких належать: посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років, а також щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.

Тобто при обчисленні пенсії не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.

Факт сплати єдиного внеску не є безумовною підставою для включення виплати, з якої цей внесок утримано, до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, та має значення лише для включення до цього грошового забезпечення його видів з переліку, визначеного статтею 43 Закону № 2262-ХІІ, який є вичерпним.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що орган Пенсійного фонду України правомірно не нарахував та не виплатив пенсію позивачу із включенням до заробітної плати, з якої нараховується пенсія, суми матеріальної допомоги, компенсації за невикористані відпустки.

Аналогічний правовий висновок висловлений Верховним Судом у постанові ОСОБА_3 палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у зразковій справі № 522/2738/17.

Згідно із частиною третьою статті 291 КАС України правові висновки ОСОБА_3 Верховного Суду в цій зразковій справі мають враховуватися судами при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 06 лютого 2019 року.

Щодо позовної вимоги стосовно врахування індексації, колегія суддів зазначає наступне.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України від 3 липня 1991 року № 1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення», згідно зі статтею 1 якого індексація грошових доходів населення це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Тобто, індексація є частиною державної системи соціального захисту громадян, спрямованою на підтримання їх купівельної спроможності.

Відповідно до ст. 2 Закону України Про індексацію грошових доходів населення індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення.

Як встановлено колегією суддів, згідно довідки (а.с.19) індексація позивачу виплачувалася щомісячно з лютого 2014 року по серпень 2015 року, на загальну суму 3809 грн 10 коп.

З огляду на вищевикладені норми матеріального права та встановлені судом обставини справи, апеляційний суд приходить до висновку про те, що індексація заробітної плати, яка виплачувалася щомісячно, відносяться до складу грошового забезпечення позивача, з розміру якого обчислюється пенсія.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 77 КАСУ України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

З огляду на вищевикладене, є підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що рішення суду в частині відмови слід скасувати та прийняти нову постанову.

Керуючись ст. 229, 308, 310, 311, 313, 315, 317, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області задовольнити частково.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 травня 2018 року у справі № 819/444/18 скасувати та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги частково.

Визнати протиправними дії ОСОБА_1 управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_2 з 19 грудня 2017 року із врахуванням до грошового забезпечення для обчислення пенсії індексації грошового забезпечення.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області провести нарахування та виплату пенсії ОСОБА_2 з 19 грудня 2017 року із врахуванням до грошового забезпечення індексації 3354 (три тисячі триста п'ятдесят чотири) грн. 65 коп.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_1 управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (м. Тернопіль, ОСОБА_4, 3, ) на користь ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ід. № НОМЕР_2, 15.08.1970 р.н.) судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя ОСОБА_5
судді ОСОБА_6
ОСОБА_7
Повне судове рішення складено 28.03.2019 року