Справа № 654/1777/17
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2019-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2019 р.м.ОдесаСправа № 654/1777/17
Головуючий в 1 інстанції: Францішко Ю.В.

Пятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Осіпова Ю.В.,

суддів Бойка А.В., Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу Голопристанського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 05 червня 2018 року по справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України Херсонської області до міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, 3-ї особи ОСОБА_1 про визнання незаконною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

30.06.2017 року Олешківське ОУПФ України Херсонської області звернулось до Голопристанського районного суду Херсонської області із адміністративним позовом до Голопристанського міськрайонного Відділу ДВС ГТУЮ у Херсонській області та 3-ї особи ОСОБА_1, в якому просило суд визнати незаконною та скасувати постанову про накладення штрафу в сумі 3400 грн. по виконавчому провадженню №37168872 від 22.06.2017р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем при винесені оскаржуваної постанови не було обєктивно з'ясовано стан виконання вказаного провадження та передчасно винесено оскаржувану постанову про накладення штрафу, чим порушено право позивача.

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 05 червня 2018 року адміністративний позов Олешківського ОУПФ України Херсонської області - задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову начальника Голопристанського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Херсонській області про накладення по виконавчому провадженню №37168872 від 22.06.2017р. штрафу на Олешківське ОУПФ України Херсонської області на суму 3400 грн.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду 1-ї інстанції, Голопристанське міськрайонне ВДВС ГТУЮ у Херсонській області подало апеляційну скаргу, в якій зазначило, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення було порушено норми матеріального і процесуального права та просило скасувати Голопристанського районного суду Херсонської області від 05.06.2018 року та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Згідно приписів п.п.1,2 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю та/або неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, та перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність належних підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2012 року по справі №2-а-1958/11/2108 визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України у Голопристанському районі Херсонської області щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку та виплаті державної та додаткової пенсії за шкоду, спричинену здоров'ю внаслідок Чорнобильської катастрофи. Зобов'язано Управління ПФУ у Голопристанському районі Херсонської області призначити ОСОБА_1 державну пенсію та пенсію, заподіяну здоров'ю відповідно до ст.ст.49,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», здійснити відповідний перерахунок та виплатити ОСОБА_1 державну пенсію та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю за період з 27.10.2010 року.

На виконання вказаного вище судового рішення 21.03.2013 року ОСОБА_1 був виданий виконавчий лист по справі №2а-1958/11.

22.03.2013 року головним державним виконавцем ВДВС Голопристанського РУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №37168872 з виконання виконавчого листа №2а-1958/11, виданого 21.03.2013 року Голопристанським районним судом Херсонської області, надано боржнику семиденний строк з моменту винесення постанови для добровільного виконання виконавчого документа та надання документального підтвердження його виконання.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 19.06.2013 по справі №2а-1958/11 роз'яснено постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 22.11.2012 щодо кінцевого строку перерахунку, а саме, перерахунок пенсії ОСОБА_1 за період з 27.10.2010 по 27.04.2011 здійснити відповідно до ст. 49, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; надалі здійснювати виплати пенсії ОСОБА_1 відповідно до чинного законодавства.

На виконання вказаного судового рішення 02.10.2013 року ОСОБА_1 виданий новий виконавчий лист по справі №2а-1958/11.

07.10.2013 року головним державним виконавцем ВДВС Голопристанського РУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №40042341 з виконання виконавчого листа №2а-1958/11, виданого 02.10.2013 року Голопристанським районним судом Херсонської області, надано боржнику семиденний строк з моменту винесення постанови для добровільного виконання виконавчого документа та надання документального підтвердження виконання виконавчого документа.

Тобто, виконавчою службою фактично відкрито 2 виконавчих провадження на виконання фактично одного й того ж судового рішення.

В подальшому, постановою від 22.06.2017р., винесеною у виконавчому провадженні №37168872, за невиконання рішення суду на Олешківське ОУПФ України Херсонської області накладено штрафна користь держави у розмірі 3400грн.

Не погоджуючись з такими діями та рішенням виконавчої служби позивач звернувся до суду із даним позовом.

Вирішуючи справу по суті та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог та, відповідно, з неправомірності дій та спірної постанови відповідача.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, погоджується з такими висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх обґрунтованими, з огляду на наступне.

Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст.63 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», фінансування витрат пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Разом з тим, при цьому слід зазначити, що приписами ч.ч.1,2 статті 23 Бюджетного кодексу України передбачено, що будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України.

А згідно з п.п.20,29 ч.1 статті 116 Бюджетного кодексу України, взяття зобов'язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушеннями бюджетного законодавства.

Так, виконання рішень суду про зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсій здійснюється в порядку, встановленому Законом України від 21.04.1999р. №606-ХІV «Про виконавче провадження», з урахуванням особливостей, встановлених Законом України від 05.06.2012р. №4901-VI «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень». При чому, ч.1 статті 2 Закону №4901 встановлено, що держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є, зокрема, державний орган.

Порядок виконання рішень про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ встановлюється Законом №4901, Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011р. №845 «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників», постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2014р. №440 «Про затвердження Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою».

Відповідно до приписів ст.3 Закону №4901, виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

У відповідності до п.3 Порядку №845, рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів.

Згідно з частиною першою ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, з яким кореспондується обов'язок держави щодо його забезпечення. Реалізація цього обов'язку здійснюється органами державної влади відповідно до їх повноважень. Розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави, проте мають забезпечувати конституційне право кожного ,на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, спрямоване ст. 48 Конституції України.

Як вбачається з правової позиції Конституційного Суду України, викладеної в Рішенні від 26.12.2011 року №20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів всього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

До 23 липня 2011 року положення статей 49, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовувались у порядку та розмірах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 №530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян».

19 червня 2011 року набрав чинності Закон України від 14.06.2011 «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», яким передбачено, зокрема, що у 2011 році положення статей 49, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи із наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік. Аналогічні положення містяться у законах України про Державний бюджет України на 2012, 2013, 2014, 2015 роки.

Крім того, Законом України від 28.12.2014 №76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», внесено зміни до ст. 50, 51, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням яких, розміри державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

На виконання вимог вищезазначених законів, Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 06.07.2011р. №745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету» (втратила чинність 01.01.2012р.) та постанову від 23.11.2011р. №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

А в подальшому, рішеннями Конституційного Суду України від 26.12.2011р. №20-рп/2011 та від 25.01.2012р. №3-рп/2012 було підтверджено законність повноважень Кабінету Міністрів України встановлювати розміри пенсійних виплат.

Враховуючи наведене, пенсійні виплати ОСОБА_1, які передбачені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», повинні здійснюватися у розмірах визначених актами Кабінету Міністрів України.

Так, як вбачається з матеріалів справи, на виконання рішення суду, розпорядженням Управління Пенсійного фонду України в Голопристанському районі Херсонської області від 05.04.2013р. ОСОБА_1 було проведено перерахунок основної пенсії в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком з 27.10.2010р. При цьому, доплата пенсійних коштів за період з 27.10.2010р. по 27.04.2011р. склала 14413,32 грн. та була включена у додаткову відомість, копію якої надано позивачем у додаткових поясненнях до відзиву на апеляційну скаргу (вх.№4426 від 11.03.2019р.).

Окрім того, у матеріалах справи наявні копії листів Управління Пенсійного Фонду, якими управління повідомляло Відділ ДВС Голопристанського РУЮ Херсонської області про виконання виконавчого листа від 21.03.2013р. №2а-1958/2011 (листи: від 29.03.2013р. №719/08, від 28.05.2013р. №1145/08, від 22.10.2014р. №3403/08, від 28.11.2015р. №3447/01).

Однак, державним виконавцем вказані листи так і не були враховані та відповідно, на начальника Управління ПФУ за невиконання судового рішення без поважних причин було накладено штрафи у розмірі 680 грн. (постанова від 24.11.2015р.) та 1360 грн. (постанова від 07.12.2015р.).

Проте, як свідчать матеріали справи, вказані вище постанови про накладення штрафів були оскаржені Управлінням ПФУ в адміністративному порядку виконуючому обов'язки начальника Відділу ДВС Голопристанського РУЮ Херсонської області, яким в свою чергу, за результатами перевірки виконавчого провадження було винесено постанову від 28.01.2016р. - про скасування цих постанов про накладення штрафів у зв'язку з їх необґрунтованістю.

Таким чином, наявні матеріали справи не містять належних і беззаперечних доказів не виконання Управлінням ПФУ зобов'язань покладених на нього рішенням суду.

Однак, незважаючи на зазначені вище обставини та отримані відповіді щодо стану виконання судового рішення начальником Відділу виконавчої служби 22.06.2017р. було винесено постанову про накладення штрафу на Олешківське об'єднане управління Пенсійного фонду України.

Крім того, судова колегія одночасно звертає увагу на факт порушення державним виконавцем при винесенні спірної постанови вимог ст.ст.63,75 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, згідно положень ст.75 Закону України «Про виконавче провадження» №606-ХІУ (в редакції, що діяла на момент відкриття виконавчого провадження та за яким здійснювалось виконавче провадження), після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого ч.2 ст.25 цього Закону для самостійного виконання рішення. У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше 5-ти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

А статтею 89 цього ж Закону встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобовязує боржника виконати певні дії, державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин, державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі.

Аналогічні норми містяться і в Законі України «Про виконавче провадження» в редакції Закону №1404 від 02.06.2016р., а ст.63 передбачено наступний порядок виконання рішень, за якими боржник зобов'язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення:

- за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною 6 статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

- у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом 3-х робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

- виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

- у разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

- у разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

- виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Крім цього, слід зазначити й про те, що законодавством передбачена відповідальність за невиконання рішення, що зобов'язує боржника вчинити певні дії лише у разі невиконання рішення суду без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії.

Тобто, державний виконавець при винесенні постанови про накладення штрафу повинен був з'ясувати усі обєктивні причини не виконання рішення, однак, в даному випадку, фактично цього не було зроблено.

Доказів на спростування цих доводів позивача відповідачем не надано.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу на й те, що постановою П'ятого апеляційного адміністративного суду від 25.10.2018 року у справі №654/1776/17 також зроблено висновок щодо незаконності постанови про накладення штрафу у виконавчому провадженні №40042341 з аналогічних підстав.

До того ж, ще слід зазначити й про те, що відповідно до приписів ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж у апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах доводів апеляційної скарги, відповідно до ст.316 КАС України, залишає цю апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Голопристанського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області - залишити без задоволення, а рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 05 червня 2018 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 28.03.2019р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: ОСОБА_2

Судді: А.В. Бойко

ОСОБА_3