Справа № 1340/4376/18
Суддя: Москаль Ростислав Миколайович
Дата ухвалення: 2019-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 1340/4376/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 березня 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Москаля Р.М., за участі секретаря судового засідання Михалюк М.Ю., позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Сибірякової А.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) 21.09.2018 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач) з такими вимогами: - визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у видачі ОСОБА_1 посвідчення і вручення нагрудного знаку «Ветеран військової служби»; - зобов`язати відповідача видати ОСОБА_1 посвідчення і вручити нагрудний знак «Ветеран військової служби».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 має 34 роки 09 місяців 27 днів вислуги, з яких 27 років 04 місяці 26 днів кадрова військова служба. 04.04.2018 ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про видачу йому посвідчення «Ветеран військової служби» як такому, що має більше 25 років вислуги на військовій службі. У відповідь на свою заяву отримав лист за № 3554 від 16.04.2018., в якому відповідач запропонував заявнику звернутися для отримання цього посвідчення до Головного управління МНС України у Львівській області, з якого у 2010 році позивач був звільнений зі служби. Позивач з такою позицією Львівського обласного військового комісаріату не погоджується, вважає її протиправною та такою, що порушує його права, визначені Законом України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист». Позивач посилається на пункт 4 Порядку № 1601 та стверджує, що посвідчення і нагрудний знак «Ветеран військової служби» може видаватися як органом, із якого звільнялась особа, так і військовим комісаріатом.

Відповідач позов не визнає з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву (а.с. 18-21) та письмовому поясненні (а.с. 37-39), просить суд відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі. Зазначає, що позивач звільнений зі служби цивільного захисту, а не з військової служби відповідно до статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», не є пенсіонером Міністерства оборони України та не перебуває на соціальному обліку у військовому комісаріаті, не має інвалідність І, ІІ групу, яка настала або пов`язана з виконанням обов`язків військової служби, тому відсутні підстави для видачі позивачу посвідчення «Ветеран військової служби» Львівським обласним військовим комісаріатом. Стверджує, що ОСОБА_1 має право на посвідчення «Ветеран служби цивільного захисту», яке видається в тому ж порядку, що і ветеранам військової служби, і видається структурами міністерства надзвичайних ситуацій.

Позивач подав відповідь на відзив (а.с. 25) та додаткові пояснення (а.с. 30-32), в яких звернув увагу суду, що визнання особи ветераном військової служби відповідно до норм Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист» пов`язується не з відомством із якого звільнялась особа, а із стажем військової служби.

Суд заслухав пояснення учасників справи, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінив їх в сукупності і встановив такі фактичні обставини справи і відповідні їм спірні правовідносини:

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) проходив службу в Збройних Силах України, наприкінці 2003 переведений в структури Міністерства надзвичайних ситуацій України (а.с. 11-12). Позивач є інвалідом третьої групи, що підтверджується довідкою Львівської обласної МСЕК серія 10ААА №487350 та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни відповідно до посвідчення серія НОМЕР_2 (а.с. 15).

Відповідно до наказу Міністра надзвичайних ситуацій України № 225 від 30.12.2010 ОСОБА_1 у званні полковника служби цивільного захисту звільнений зі служби у відставку (з виключенням з військового обліку) за пунктом 99 підпунктом « 3» Положення про порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту (за станом здоров`я). Вислуга років на службі станом на 14.12.2010 у календарному обчисленні склала 34 роки 04 місяці 09 днів, у пільговому обчисленні 00 років 04 місяці 22 дні (а.с. 10).

04.04.2018 ОСОБА_1 звернувся до Львівського обласного військового комісаріату із заявою, просив видати посвідчення «Ветеран військової служби». В заяві вказав, що його загальний стаж проходження служби становить 34 роки 04 місяці 27 днів, із яких кадрова військова служба в календарному обчисленні становить 27 років 04 місяці 26 днів. З посиланням на норми Порядку видачі посвідчення і вручення нагрудного знака «ветеран військової служби», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1601 від 30.08.1999 стверджує, що має право на отримання статусу ветерана військової служби та відповідного посвідчення. В заяві ОСОБА_1 вказав, що у випадку необхідності представлення підтверджуючих документів проходження кадрової служби, зобов`язувався такі надати (а.с.7-8).

Львівський обласний військовий комісаріат листом від 16.04.2018 № 3554 повідомив ОСОБА_1 про результати розгляду його звернення таким чином: перелічив норми Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист», постанови Кабінету Міністрів України «Про посвідчення і нагрудний знак «Ветеран служби цивільного захисту» від 03.06.2009 № 542», Порядку видачі посвідчення і вручення нагрудного знака «Ветеран військової служби», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 № 1601 та запропонував ОСОБА_1 за отриманням бажаного посвідчення до управління цивільного захисту Головного управління МНС України у Львівській області, з якого він був звільнений зі служби (а.с. 9).

При прийнятті рішення суд керується такими нормами права:

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції, ветеранів податкової міліції, ветеранів державної пожежної охорони, ветеранів Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранів служби цивільного захисту, ветеранів Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, визначає основні засади державної політики щодо соціального захисту громадян, звільнених з військової служби, служби в органах внутрішніх справ, Національної поліції, державній пожежній охороні, Державній кримінально-виконавчій службі України, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, та членів їх сімей, визначає гарантії, які забезпечують їм гідне життя, активну діяльність, шану та повагу в суспільстві встановлює Закон України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист» від 24.03.1998 № 203/98-ВР (далі Закон № 203/98-ВР).

Статтею 2 цього Закону визначено, що законодавство України про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції, ветеранів податкової міліції, ветеранів державної пожежної охорони, ветеранів Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранів служби цивільного захисту, ветеранів Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України базується на Конституції України і складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів України, що регулюють суспільні відносини у сфері соціального захисту громадян.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закон № 203/98-ВР ветеранами військової служби, ветеранами органів внутрішніх справ, ветеранами Національної поліції, ветеранами податкової міліції, ветеранами державної пожежної охорони, ветеранами Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранами служби цивільного захисту, ветеранами Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України визнаються громадяни України, які бездоганно прослужили на військовій службі, в органах внутрішніх справ, Національній поліції, податковій міліції, державній пожежній охороні, Державній кримінально-виконавчій службі України, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України 25 і більше років у календарному або 30 та більше років у пільговому обчисленні (з яких не менше 20 років становить вислуга у календарному обчисленні) і звільнені в запас або у відставку відповідно до законодавства України або колишнього Союзу РСР чи держав СНД.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1601 від 30.08.1999 затверджено Порядок видачі посвідчення і вручення нагрудного знака «Ветеран військової служби» (далі Порядок № 1601).

Відповідно до пункту 1 Порядку № 1601, посвідчення та нагрудні знаки "Ветеран військової служби" видаються (вручаються) особам, які набули статусу ветеранів військової служби відповідно до Закону України "Про статус ветеранів військової служби та їх соціальний захист". Пунктом 3 Порядку № 1601 передбачено, що підставою для видачі посвідчення і вручення нагрудного знака "Ветеран військової служби" є один з таких документів: - наказ про звільнення з військової служби в запас або у відставку; - довідка медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності I чи II групи, яка настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби; - посвідчення про нагородження медаллю "Ветеран Вооруженных Сил СССР".

Згідно з пунктом 4 Порядку № 1601 посвідчення та нагрудний знак "Ветеран військової служби" вручаються ветеранові військової служби або за його дорученням рідним чи іншим особам військовими комісаріатами та органами пенсійного забезпечення Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецтрансслужби, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, МВС, Управління державної охорони, Адміністрацією Держспецзв`язку за місцем проживання ветерана, за що одержувач посвідчення та нагрудного знака розписується у відповідному обліковому документі.

Відповідно до пункту 2.8 Інструкції з організації роботи із соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей у Міністерстві оборони України, затвердженої наказом Міністерства оборони України № 937 від 31.12.2014 на обласні військові комісаріати покладаються, зокрема, керівництво та контроль за роботою районних військових комісаріатів із соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, а також здійснення перевірок цієї роботи щодо дотримання ними вимог законодавства; розгляд заяв і скарг з питань соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, що надходять до військового комісаріату, а також прийом громадян, які звернулися з цих питань; організація та проведення роботи з роз`яснення особам, звільненим з військової служби, та членам їх сімей законодавства з питань соціального забезпечення та пільг, установлених для них чинним законодавством, проведення зборів пенсіонерів, консультацій, оформлення наочних посібників, виступи в періодичній пресі тощо.

При вирішенні цього спору суд керується такими мотивами:

ОСОБА_1 проходив службу в Збройних Силах України, в подальшому в Міністерстві надзвичайних ситуацій, стаж військової служби становить 27 років 04 місяці 26 днів. З метою отримання статусу «ветеран військової служби» відповідно до Закону №203/98-ВР ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про видачу йому посвідчення «Ветеран військової служби», до якої додав документи щодо проходження ним служби та у випадку необхідності зобов`язався надати додаткові документи.

Оцінюючи зміст листа від 16.04.2018 №3554, суд дійшов висновку, що Львівський обласний військовий комісаріат фактично ухилився від прийняття рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 04.04.2018 в порядку, визначеному Закон № 203/98-ВР та Порядком № 1601, оскільки не прийняв рішення по суті звернення про видачу відповідного посвідчення чи про відмову його видати. Натомість за наслідками «розгляду» заяви ОСОБА_1 . Львівський обласний військовий комісаріат запропонував ОСОБА_1 за отриманням даного посвідчення звернутись в управління цивільного захисту Головного управління МНС України у Львівській області, - його останнє місце служби перед звільненням. На переконання суду такі дії відповідача не є законним способом поведінки державного органу, оскільки не містять чіткого та однозначного рішення по суті звернення, а отже - не можуть вважатися «відмовою у видачі посвідчення «Ветеран військової служби».

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно до пункту 10 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів. Відповідно до частини другої статті 9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Підставою звернення ОСОБА_1 до суду є твердження про протиправні дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо грубого порушення чинного законодавства з питань соціального захисту ветеранів військової служби, що пов`язані з відмовою у видачі посвідчення «Ветеран військової служби». Тому суд повинен дати оцінку діям ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 04.04.2018, а також оцінити доводи відповідача на підтвердження обставин, якими він обґрунтовує правомірність своїх дій за результатами звернення позивача. Оскільки лист від 16.04.2018 не містить рішення щодо видачі/відмови видати ОСОБА_1 посвідчення «Ветеран військової служби», тому не може вважатись «відмовою» у видачі згаданого посвідчення. Ця обставина позбавляє сенсу аналіз та оцінку доводів відповідача, викладених у відзиві на позов, оскільки його аргументи зводяться до обґрунтування одного з можливих рішень, яке фактично не було прийняте. Оцінюючи дії Львівського обласного військового комісаріату через призму норм Закон № 203/98-ВР та Порядком № 1601, суд вважає, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо належного розгляду заяви ОСОБА_1 про видачу посвідчення «Ветеран військової служби» від 04.04.2018.

Оскільки протиправна бездіяльність відповідача полягає у неприйнятті ним жодного рішення за заявою позивача від 04.04.2018, належним способом захисту прав позивача є зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_3 розглянути заяву ОСОБА_1 про видачу посвідчення «Ветеран військової служби» від 04.04.2018 та за результатами її розгляду прийняти відповідне рішення на підставі вимог Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист» та Порядку видачі посвідчення і вручення нагрудного знака «Ветеран військової служби», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 № 1601. При прийнятті рішення відповідачеві слід надати належну оцінку доводам заявника про наявність у нього законодавчо визначених прав для отримання посвідчення «Ветеран військової служби» з огляду на стаж військової служби, що складає 27 років 04 місяці 26 днів.

Підсумовуючи свої висновки, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити частково. Оскільки відповідач проявив бездіяльність щодо належного розгляду заяви ОСОБА_1 про видачу посвідчення «Ветеран військової служби» від 04.04.2018, його слід зобов`язати повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.04.2018 та за результатами її розгляду прийняти відповідне рішення на підставі вимог Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист» та Порядку видачі посвідчення і вручення нагрудного знака «Ветеран військової служби», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 № 1601. За встановлених судом обставин справи суд вважає передчасним прийняття рішення про спонукання (зобов`язання) відповідача видати ОСОБА_1 посвідчення «Ветеран військової служби» та вручити нагрудний знак «Ветеран військової служби», адже відповідач ще не прийняв жодного рішення з цього питання у встановленому законом порядку. Тому суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 слід задовольнити частково, при цьому вийшовши за межі позовних вимог.

Відповідно до частини п`ятої статті 139 КАС України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивач звільнений від сплати судового збору за подання цього позову. Матеріали справи не містять доказів понесення особами судових витрат, у зв`язку з чим підстави для їх розподілу відсутні.

Керуючись ст.ст. 9, 19-20, 22, 25-26, 90, 139, 229, 241-246, 250, 251, 255, 295, пп. 15.5 п.15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо належного розгляду заяви ОСОБА_1 про видачу посвідчення «Ветеран військової служби» від 04.04.2018.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 розглянути заяву ОСОБА_1 про видачу посвідчення «Ветеран військової служби» від 04.04.2018 та за результатами її розгляду прийняти відповідне рішення на підставі вимог Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист» та Порядку видачі посвідчення і вручення нагрудного знака «Ветеран військової служби», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 № 1601.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Судові витрати не розподіляти.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту. Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який постановив рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 27.03.2019.

Суддя Москаль Р.М.