Справа № 808/1902/18
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2019-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 лютого 2019 року м. Дніпросправа № 808/1902/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Головко О.В., Суховарова А.В.,

за участю секретаря судового засідання Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2018 року (суддя суду 1 інстанції ОСОБА_2С.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 управління Держгеокадастру в Запорізькій області, Управління державної реєстрації ОСОБА_3 територіального управління юстиції у Запорізькій області, Новомиколаївської районної державної адміністрації Запорізької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_4 про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_3 управління Держгеокадастру в Запорізькій області, Управління державної реєстрації ОСОБА_3 територіального управління юстиції у Запорізькій області, Новомиколаївської районної державної адміністрації Запорізької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_4, в якому просив:

- визнати дії Держгеокадастру у Запорізький області незаконними в реєстрації права оренди за громадянином ОСОБА_4 на земельну ділянку :10:005:0005 (дата реєстрації речового права 29.06.2016 року, строк дії речового права 49 років) у відділі у Новомиколаївському районі ОСОБА_3 управління Держгеокадастру у Запорізькій області;

- зобов'язати Держгеокадастр у Запорізький області скасувати реєстрацію права оренди за громадянином ОСОБА_4 на земельну ділянку :10:005:0005 (дата реєстрації речового права 29.06.2016 року, строк дії речового права 49 років) у відділі у Новомиколаївському районі ОСОБА_3 управління Держгеокадастру у Запорізькій області;

- визнати дії Новомиколаївської районної державної адміністрації Запорізької області в реєстрації права оренди за громадянином ОСОБА_4 на земельну ділянку :10:005:0005 (дата реєстрації речового права 29.06.2016 року, строк дії речового права 49 років) у відділі у Новомиколаївському районі ОСОБА_3 управління Держгеокадастру у Запорізькій області незаконними;

- зобов'язати Новомиколаївську районну державну адміністрацію Запорізької області скасувати реєстрацію права оренди за громадянином ОСОБА_4 на земельну ділянку :10:005:0005 (дата реєстрації речового права 29.06.2016 року, строк дії речового права 49 років) у відділі у Новомиколаївському районі ОСОБА_3 управління Держгеокадастру у Запорізькій області;

- визнати дії Управління державної реєстрації ОСОБА_3 територіального управління юстиції у Запорізькій області незаконними в відмові надання публічної інформації щодо правової підставі реєстрації права оренди за громадянином ОСОБА_4 на земельну ділянку :10:005:0005 (дата реєстрації речового права 29.06.2016 року, строк дії речового права 49 років) та з якою метою на одну земельну ділянку кадастровий номер :10:005:0005 було двічі зареєстровано право постійного користування поза межами дії договору оренди;

- зобов'язати Новомиколаївську районну державну адміністрацію Запорізької області надати інформацію щодо правової підстави реєстрації права оренди за громадянином ОСОБА_4 на земельну ділянку кадастровий номер :10:005:0005 (дата реєстрації речового права 22.06.2016 року, строк дії речового права 49 років), та з якою метою на одну земельну ділянку кадастровий номер :10:005:0005 було двічі зареєстровано право постійного користування поза межами дії договору оренди. (а.с. 41-43)

В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що позивач є власником 6,50 га земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Новомиколаївської селищниї ради, відповідно до державного акту на право власності на землю від 15.12.1999 року, серії І-ЗП 032292, на підставі рішення Новомиколаївської селищної ради народних депутатів від 16 лютого1999 року 31, та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за 223.

04 березня 2003 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було укладено нотаріальний договір оренди зазначеної земельної ділянки на двадцять років, строк дії договору - 31 грудня 2023 року. Нотаріальний договір посвідчений державним нотаріусом Новомиколаївської державної нотаріальної контори Запорізької області 04 березня 2003 року за 275.

01 жовтня 2009 року між ОСОБА_1, в особі ОСОБА_6, яка діяла на підставі довіреності від 03.10.2008, та ОСОБА_5 було укладено договір оренди земельної ділянки (кадастровий номер :10:005:0005) на 49 років.

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, сформованого 20.05.2015 року, Управлінням Держземагенства у Вільнянському районі Запорізької області, кадастровий номер земельної ділянки :10:005:0005, в графі «відомості про оренду» зазначено прізвище ОСОБА_5, дата реєстрації речового права 04.03.2003 року, строк дії речового права 20 років, орган який зареєстрував земельну ділянку - Новомиколаївська селищна рада Новомиколаївського району.

16 травня 2016 року між ОСОБА_1, в особі ОСОБА_6, яка діяла на підставі довіреності від 03.10.2008, та ОСОБА_4 було укладено договір оренди земельної ділянки (кадастровий номер :10:005:0005) на 49 років.

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку Управлінням Держземагенства у Вільнінському районі Запорізької області, кадастровий номер земельної ділянки :10:005:0005, що сформований 10.10.2016 року, в графі «відомості про оренду» зазначено ОСОБА_4, дата реєстрації речового права 29.06.2016 року, строк дії речового права 49 років, орган який здійснив державну реєстрацію речового права - Новомиколаївська районна державна адміністрація Запорізької області.

При цьому, жодного посилання на припинення або розірвання попереднього договору оренди землі від 04 березня 2003 року та від 01 жовтня 2009 року відсутні.

Відповідно до відповіді Держгеокадастру Запорізької області на адвокатський запит про надання інформації на якій правовій підставі та з якою метою на одну земельну ділянку кадастровий номер :10:005:0005 було двічі зареєстровано право постійного користування поза межами дії договору оренди, від 18.04.2018 року, зазначено, що вони не мають інформації, на підставі чого зареєстровано право оренди за громадянином ОСОБА_4 на земельну ділянку кадастровий номер :10:005:0005 (дата реєстрації речового права 29.06.2016 року, строк дії речового права 49 років) у відділі у Новомиколаївському районі ОСОБА_3 управління Держгеокадастру у Запорізькій області. Право постійного користування на земельну ділянку за кадастровим номером :10:005:0005 відповідно до Книг записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі та даних Державного земельного кадастру не реєструвалося.

Зважаючи на те, що на одну земельну ділянку кадастровий номер :10:005:0005 було вдруге зареєстровано право постійного користування поза межами дії договору оренди укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_5, позивач стверджує про протиправність дій відповідачів та просить задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2018 року відмовлено у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що ознайомившись з матеріалами реєстраційної справи, в ній виявились документи, що ставлять під сумнів законність припинення дії договору оренди землі від 01 жовтня 2009 року та укладення 16 травня 2016 року між ОСОБА_1, в особі ОСОБА_6, яка діяла на підставі довіреності від 03.10.2008 та ОСОБА_7 договору оренди землі на 49 років.

Окрім договору оренди на земельну ділянку :10:005:0005 від 01 жовтня 2009 року та договору оренди на цю ж земельну ділянку від 16 травня 2016 року, в реєстраційній справі знаходиться доручення від ОСОБА_1 на імя ОСОБА_6 від 03 жовтня 2008 року.

Позивач наголошує на тому, що в повноваження ОСОБА_6 не входило розірвання договору оренди; угода про дострокове розірвання договору оренди землі від 01.10.2009, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 01 липня 2016 року.

Позивач вважає дії державного реєстратора незаконними, а його рішення такими, що підлягають скасуванню, тому і звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Також стверджує про безпідставність посилання у рішенні суду першої інстанції щодо довіреності, виданої ОСОБА_1 громадянці ОСОБА_6, оскільки ця довіреність скасована заявою ОСОБА_1 21.04.2017.

У відзиві на апеляційну скаргу Головне управління Держгеокадастру в Запорізькій області вказує на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, яке є таким, що не підлягає скасуванню та просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги позивача.

В обґрунтування посилається на те, що Головне управління Держгеокадастру в Запорізькій області є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії і кадастру та їй підпорядковане. До повноважень управління, зокрема, входить реєстрація земельної ділянки як обєкта речових прав, тобто внесення до Державного земельного кадастру відомостей щодо меж, площі, кадастрового номеру, цільового призначення, форми власності, місця розташування земельної ділянки.

Безпосередньо реєстрація речових прав на земельну ділянку, зокрема права постійного користування та права оренди (суборенди) земельної ділянки, відповідно до чинного законодавства, покладається на орган державної реєстрації прав.

Зазначає, що враховуючи обсяг повноважень Головне управління не є належним відповідачем по цій справі, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу Новомиколаївська районна державна адміністрація Запорізької області вказує на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, яке є таким, що не підлягає скасуванню та просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги позивача.

В обґрунтування посилається на те, що довіреність надано ОСОБА_1 на імя ОСОБА_6 від 03 жовтня 2008 року не встановлює прямої заборони щодо укладення додаткової угоди. Вказана довіреність надана з питань управління спірною земельною ділянкою площею 6,50 га. Таким чином, а ні сама довіреність, а ні сам довіритель ОСОБА_1 не зазначив, що законом чи довіреністю передбачено будь-які обмеження прав довірителя щодо укладення додаткової угоди від імені ОСОБА_6

Вказує, що позивачем не надано інформації щодо чинності або не чинності даної довіреності на момент укладання додаткової угоди.

Посилається на те, що заявником у правовідносинах щодо реєстрації спірної земельної ділянки виступала не уповноважена особа ОСОБА_6, а відповідно до статті 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» інша сторона правочину, у якої виникло речове право.

Таким чином, державний реєстратор прийнявши документи від заявника перевіривши повноваження осіб, прийняв передбачене законодавством про реєстрацію та Порядком рішення.

У відзиві на апеляційну скаргу Головне територіальне управління юстиції у Запорізькій області вказує на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, яке є таким, що не підлягає скасуванню та просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги позивача, зазначаючи про її необґрунтованість.

В обґрунтування посилається на те, що на адвокатський запит представника позивача стосовно розяснення щодо правових підстав проведення спірних реєстраційних дій, в Управління державної реєстрації ОСОБА_3 територіального управління юстиції у Запорізькій області були відсутні правові підстави та можливість проаналізувати викладені у вказаному запиті обставини для надання запитуваної інформації, оскільки запитувана інформація виходила за межі повноважень, визначених законодавством.

Проте, у відповіді адвокату було розяснено про процедуру та порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, субєкта державної реєстрації, в рамках розгляду яких Управління наділено повноваженнями надання правової оцінки діям державних реєстраторів під час здійснення відповідних реєстраційних дій.

Зазначає, що повноваження територіальних органів Міністерства юстиції України в частині перевірки правомірності дій чи бездіяльності субєктів державної реєстрації, державних реєстраторів, шляхом надання правової оцінки діям державного реєстратора та здійснення перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є обмеженим, а саме виключно під час розгляду скарг, які подані у відповідності до вимог статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та розглядаються Комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, яка створена при ОСОБА_3 територіальному управлінні юстиції у Запорізькій області.

Враховуючи те, що адвокатський запит не відносився до скарг на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, субєктів державної реєстрації прав, та не містив обовязкових вимог до неї, в Управління державної реєстрації ОСОБА_3 управління юстиції у Запорізькій області була відсутня можливість здійснити перевірку викладених у адвокатському запиті обставин та надати інформацію щодо правових підстав здійснення оспорюваних реєстраційних дій за відомостями, що містяться в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Отже, відповідь адвокату на запит надано в межах компетенції, у порядку і спосіб встановлений законодавством.

Заслухавши, пояснення представника позивача та представника відповідача ОСОБА_3 управління Держгеокадастру в Запорізькій області, перевіривши рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши відзиви на апеляційну скаргу, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 є власником 6,50 га земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Новомиколаївської селищниї ради, відповідно до державного акту на право власності на землю від 15.12.1999 року, серії І-ЗП 032292, на підставі рішення Новомиколаївської селищної ради народних депутатів від 16 лютого1999 року 31, та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 223.

04 березня 2003 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 укладено нотаріальний договір оренди зазначеної земельної ділянки на двадцять років, строк дії договору - 31 грудня 2023 року. Нотаріальний договір посвідчений державним нотаріусом Новомиколаївської державної нотаріальної контори Запорізької області 04 березня 2003 року за № 275.

Судом досліджено копію реєстраційної справи 36.

Відповідно до копії нотаріально засвідченої довіреності від 03.10.2008, яка наявні в реєстраційній справі, ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_6 бути її представником з питань управління, належної йому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЗП 032292, виданого Головою Новомиколаївської селищної ради 15 грудня 1999 року, земельною ділянкою, площею 6,50 га, що розташована на території Новомиколаївської селищної ради Новомиколаївського району Запорізької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в тому числі укладення договорів оренди, обробітку і таке інше, від його імені з будь-якою фізичною особою чи юридичною особою в порядку, визначеному чинним законодавством на момент укладення цих договорів, а також вирішення будь-яких інших питань, крім відчуження щодо цієї земельної ділянки, крім того уповноважена особа має право вносити зміни до державного акту, виправляти помилки в ньому, виготовити і зареєструвати, в разі необхідності, новий державний акт. Для цього представникові надано право представляти інтереси в будь-яких підприємствах, установах, організаціях, землевпорядних організаціях, в тому числі в органах Державного земельного кадастру та усіх державних, громадських та інших органах і організаціях незалежно від підпорядкування, форм власності, галузевої належності, ведення від його імені переговорів та попереднього узгодження всіх процедурних питань, одержувати всі необхідні довідки та документи, що стосуватимуться його прав та законних інтересів, подавати від його імені заяви, підписувати документи, необхідні для виконання повноважень, в тому числі оренди, вносити зміни до вищезазначених договорів, тощо, здійснювати необхідні платежі, одержувати зазначену у договорі орендну плату або натуральну оплату за надану в оренду земельну ділянку, а також виконувати всі інші дії, повязані з цією довіреністю. Довіреність видана терміном на 20 років і дійсна до 03.10.2028 року без права передоручення повноважень іншим особам.

01 жовтня 2009 року між ОСОБА_1, в особі ОСОБА_6, яка діяла на підставі довіреності від 03.10.2008, та ОСОБА_5 укладено договір оренди земельної ділянки (кадастровий номер :10:005:0005) на 49 років.

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, сформованого 20.05.2015 року, Управлінням Держземагенства у Вільнянському районі Запорізької області, кадастровий номер земельної ділянки :10:005:0005, в графі «відомості про оренду» зазначено прізвище ОСОБА_5, дата реєстрації речового права 04.03.2003 року, строк дії речового права 20 років, орган який зареєстрував земельну ділянку - Новомиколаївська селищна рада Новомиколаївського району.

Відповідно до Угоди від 12 травня 2016 року про дострокове розірвання Договору оренди землі від 01.10.2009 року, зареєстрованого 01.03.2010 року за 28 орендодавець ОСОБА_1, в особі ОСОБА_6А, яка діє на підставі довіреності від 03.10.2008 року, з одного боку, та орендар ОСОБА_5 з другого, уклали угоду про наступне: сторони домовилися достроково розірвати Договір оренди землі відносно земельної ділянки кадастровий номер :10:005:0005, укладений між ОСОБА_1, в особі ОСОБА_6, яка діяла на підставі довіреності від 03.10.2008, та ОСОБА_8 від 01.10.2009, зареєстрований 01.03.2010 року за 28; сторони претензій одна до одної щодо виконання умов договору не мають, угода набула дії з моменту її підписання; з моменту набрання чинності цієї угоди, сторони втрачають право вимоги за договором оренди; угода складена у 3 примірниках по 1 для кожної сторони, та 1 за місцем реєстрації угоди.

Згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 30196650 від 24.06.2016 року державним реєстратором прав на нерухоме майно ОСОБА_9 вирішено провести державну реєстрацію іншого речового права , право оренди земельної ділянки, на земельну ділянку кадастровий номер :10:005:0005 за субєктом ОСОБА_5 припинено.

16 травня 2016 року між ОСОБА_1, в особі ОСОБА_6, яка діяла на підставі довіреності від 03.10.2008, та ОСОБА_7 укладено договір оренди земельної ділянки (кадастровий номер :10:005:0005) на 49 років.

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку Управлінням Держземагенства у Вільнінському районі Запорізької області, кадастровий номер земельної ділянки :10:005:0005, що сформований 10.10.2016 року, в графі «відомості про оренду» зазначено ОСОБА_4, дата реєстрації речового права 29.06.2016 року, строк дії речового права 49 років, орган який здійснив державну реєстрацію речового права - Новомиколаївська районна державна адміністрація Запорізької області.

Згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 302622459 від 01.07.2016 року державним реєстратором прав на нерухоме майно ОСОБА_9 вирішено провести державну реєстрацію іншого речового права , право оренди земельної ділянки кадастровий номер :10:005:0005 виникло за субєктом ОСОБА_4.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-IV (далі - Закон № 1952-IV).

Відповідно до частини першої статті 18 Закону №1952-IV (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; прийняття документів, що подаються разом із заявою про державну реєстрацію прав, виготовлення їх електронних копій шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та розміщення їх у Державному реєстрі прав; встановлення черговості розгляду заяв про державну реєстрацію прав, що надійшли на розгляд; перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, зупинення державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав або про відмову в такій реєстрації; відкриття (закриття) розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до Державного реєстру прав відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав; формування інформації з Державного реєстру прав для подальшого використання заявником; видача документів за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

Відповідно до пункту 12 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМ України від 25.12.2015, № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) (далі Порядок № 1127) розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на це саме майно, а також відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями.

Пунктом 8 визначено, що під час формування та реєстрації заяви у базі даних заяв уповноважена особа суб'єкта державної реєстрації прав, нотаріус або його помічник встановлює особу заявника, що здійснюється за документом, що посвідчує таку особу.

Документом, що посвідчує особу, є паспорт громадянина України, посвідка на проживання особи, яка мешкає в Україні, національний, дипломатичний чи службовий паспорт іноземця або документ, що його замінює.

У разі подання заяви уповноваженою на те особою уповноважена особа суб'єкта державної реєстрації прав, нотаріус або його помічник перевіряє обсяг повноважень такої особи за документом, що підтверджує її повноваження діяти від імені іншої особи.

Положеннями пунктом 1 частини 3 статті 10 Закону №1952-IVвизначено, що державний реєстратор, серед іншого встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації.

За приписами частини першої статті 24 Закону №1952-IV у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо:

1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону;

2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою;

3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом;

4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження;

5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями;

6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно;

7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем;

8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав;

9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію;

10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі;

11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

При цьому, за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав. Рішення про відмову в державній реєстрації прав повинно містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що підстави для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень чітко врегульовані нормами Закону №1952-IV, є вичерпними та розширеному тлумаченню не підлягають.

Відповідно до частини першої статті 1003 Цивільного кодексу України у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними.

Відповідно до приписів частини 1 статі 1008 Цивільного кодексу України договір доручення припиняється на загальних підставах припинення договору, а також у разі: 1) відмови довірителя або повіреного від договору; 2) визнання довірителя або повіреного недієздатним, обмеження його цивільної дієздатності або визнання безвісно відсутнім; 3) смерті довірителя або повіреного.

Частиною першою статті 248 Цивільного кодексу України встановлено, що представництво за довіреністю припиняється у разі: 1) закінчення строку довіреності; 2) скасування довіреності особою, яка її видала; 3) відмови представника від вчинення дій, що були визначені довіреністю; 4) припинення юридичної особи, яка видала довіреність; 5) припинення юридичної особи, якій видана довіреність; 6) смерті особи, яка видала довіреність, оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності. У разі смерті особи, яка видала довіреність, представник зберігає своє повноваження за довіреністю для ведення невідкладних справ або таких дій, невиконання яких може призвести до виникнення збитків; 7) смерті особи, якій видана довіреність, оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 03.10.2008 року приватним нотаріусом ОСОБА_10 посвідчена довіреність, якою ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_6 бути його представником з питань управління належної йому земельної ділянки. Вказана довіреність видана терміном на 20 років і дійсна до 03.10.2028 року. Зокрема, цією довіреністю уповноважено ОСОБА_6: в тому числі на укладання договорів оренди, обробітку і таке інше, від його імені з будь-якою фізичною чи юридичною особою в порядку визначеному чинним законодавством на момент укладенні цих договорів, а також вирішення будь-яких інших питань, крім відчуження щодо цієї земельної ділянки, крім того, уповноважена особа має право вносити зміни до державного акту, виправлення помилки в ньому, виготовити і зареєструвати, в разі необхідності, новий держаний акт. Для цього представникові надано право, зокрема підписувати документи, необхідні для виконання повноважень, в тому числі оренди, вносити зміни до вищезазначених договорів, тощо, а також виконувати всі інші дії, повязані з цією довіреністю. (а.с. 123)

Відповідно до положень п.2.2. Глави 2 «Положення про Єдиний реєстр довіреностей», затвердженого 28.12.2006 Наказом Міністерства юстиції України 111/5 (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.12.2006 за 1378/13252) реєстрація довіреностей (їх дублікатів), посвідчених посадовими, службовими особами, перерахованими в частині 3 статті 245 Цивільного кодексу України, статтях 37 - 38 Закону України «Про нотаріат», а також відомості про припинення їх дії, здійснюється в Єдиному реєстрі за заявою довірителя про реєстрацію таких довіреностей. Заява про реєстрацію зазначених довіреностей надається Реєстратору безпосередньо довірителем. У разі неможливості подачі заяви на реєстрацію довіреності безпосередньо довірителем підпис довірителя на такій заяві повинен бути засвідчений підписом та печаткою особи, яка посвідчила довіреність.

Заява про припинення дії довіреності подається довірителем, а також іншими особами, які мають підтверджуючі документи щодо відомостей, передбачених частиною 1 статті 248 Цивільного кодексу України (п.2.3. Глави 2 «Положення про Єдиний реєстр довіреностей»).

Відповідно до приписів п.7.1. Глави 7 «Положення про Єдиний реєстр довіреностей» відповідальність за наслідки неподання до Єдиного реєстру відомостей про припинення дії довіреності, зареєстрованої згідно з пунктом 2.2 цього Положення, покладається на особу, яка видала довіреність, або її правонаступників/спадкоємців.

В апеляційній скарзі позивач вказує на необґрунтованість висновків суду першої інстанції, щодо чинності вказаної довіреності, посилаючись на те, що ця довіреність була скасована заявою ОСОБА_1 21.04.2017 року.

Вказані доводи позивача судом апеляційної інстанції визнаються необґрунтованими, оскільки на час укладення договорів та проведення реєстраційних дій щодо вказаної земельної ділянки (травень липень 2016 року), вказана довіреність була чинною.

Отже, як вірно встановлено судом першої інстанції, оскільки ОСОБА_1 не подавались до Єдиного реєстру відомості про припинення дії довіреності, вищевказана довіреність від 03.10.2008 року, у вказаний період була чинною.

При цьому, відповідно до матеріалів справи заяву про державну реєстрацію прав від 29 червня 2016 року подано до державного реєстратора не уповноваженою особою ОСОБА_6, а особисто стороною правочину, у якої виникло речове право на підставі договору оренди від 16 травня 2016 року - ОСОБА_4 ( а.с.136- 142)

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про вчинення державним реєстратором оспорюваних реєстраційних дій з дотриманням вимог чинного законодавства.

Положенням про Головні територіальні управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 23 червня 2011 року 1707/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 23 червня 2011 року 759/19497 передбачено порядок розгляду Управлінням державної реєстрації ОСОБА_3 територіального управління юстиції у Запорізькій області запитів.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» територіальні органи Міністерства юстиції України в межах території, на якій вони здійснюють свою діяльність: розглядають скарги на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, субєктів державної реєстрації прав та приймають обовязкові до виконання рішення, передбачені цим Законом; складають протоколи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення; організовують роботу з підготовки та підвищення кваліфікації державних реєстраторів, уповноважених осіб субєктів державної реєстрації прав; приймають рішення про тимчасове блокування доступу державних реєстраторів, уповноважених осіб субєктів державної реєстрації прав до Державного реєстру прав у випадках, передбачених цим Законом; здійснюють інші повноваження. передбачені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду. (частина 1 статті 37 закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»)

Міністерство юстиції України розглядає скарги:

1) на проведені державним реєстратором реєстраційні дії (крім випадків, якщо такі реєстраційні дії проведено на підставі рішення суду);

2) на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України. (частина 2 статті 34 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань»)

За приписами частини 5 статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно, та їх обтяжень» скарга на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації прав або територіального органу Міністерства юстиції України подається особою, яка вважає, що її права порушено, у письмовій формі та має містити:

1) повне найменування (ім'я) скаржника, його місце проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (ім'я) представника скаржника, якщо скарга подається представником;

2) реквізити рішення державного реєстратора, яке оскаржується;

3) зміст оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності та норми законодавства, які порушено, на думку скаржника;

4) викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги;

5) відомості про наявність чи відсутність судового спору з порушеного у скарзі питання, що може мати наслідком скасування оскаржуваного рішення державного реєстратора та/або внесення відомостей до Державного реєстру прав;

6) підпис скаржника або його представника із зазначенням дати складання скарги.

До скарги додаються засвідчені в установленому порядку копії документів, що підтверджують факт порушення прав скаржника у результаті прийняття рішення державним реєстратором (за наявності), а також якщо скарга подається представником скаржника - довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження такого представника, або копія такого документа, засвідчена в установленому порядку.

Відповідно до пункту 3 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1128 (Порядок № 1128) розгляд скарг здійснюється за заявою особи, яка вважає, що її права порушено (далі - скаржник), що подається виключно у письмовій формі та повинна містити обов'язкові відомості та документи, що долучаються до скарги, передбачені Законами, а також відомості про бажання скаржника та/або його представника взяти участь у розгляді відповідної скарги по суті та про один із способів, зазначених у пункті 10 цього Порядку, в який скаржник бажає отримати повідомлення про зазначений розгляд.

Як встановлено судом, на адвокатський запит представника позивача стосовно розяснення щодо правових підстав проведення спірних реєстраційних дій, Управлінням державної реєстрації ОСОБА_3 територіального управління юстиції у Запорізькій області було надано відповідь в якій розяснено процедуру та порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, субєкта державної реєстрації, в рамках розгляду яких Управління наділено повноваженнями надання правової оцінки діям державних реєстраторів під час здійснення відповідних реєстраційних дій. ( а.с.29-30)

Враховуючи наведене, суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог до Управління державної реєстрації ОСОБА_3 управління юстиції у Запорізькій області, вірно виходив з того, що адвокатський запит щодо надання інформації з яким звернувся представник позивача не відноситься до скарг на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, суб'єктів державної реєстрації прав, та не містить обов'язкових вимог до неї, тому в Управління державної реєстрації ОСОБА_3 управління юстиції у Запорізькій області була відсутня можливість здійснити перевірку викладених у адвокатському запиті обставин та надати інформацію щодо правових підстав здійснення оспорюваних реєстраційних дій за відомостями, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. При цьому, на вказаний адвокатський запит відповідачем було надано відповідь з розясненням законодавчо встановленої процедури та порядку розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, субєкта державної реєстрації.

Також, обґрунтованими є висновки суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволенням позовних вимог до ОСОБА_3 управління Держгеокадастру у Запорізькій області.

Так, відповідно до пункту другого Положення про Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області, затвердженого Наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 17 листопада 2016 року №308, Головне управління у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства, дорученнями Премєр-міністра України, наказами Міністерства аграрної політики та продовольства України, дорученнями Міністра аграрної політики та продовольства України, його першого заступника та заступників, Наказами Держгеокадастру, дорученнями Голови Держгеокадастру та його заступників, актами місцевої державної адміністрації та органів місцевого самоврядування, а також цим Положенням.

Правові, економічні та організаційні основи діяльності у сфері Державного земельного кадастру встановлює Закон України «Про Державний земельний кадастр».

Відповідно до статті 2 зазначеного вище закону Державний земельний кадастр ведеться з метою інформаційного забезпечення органів державної влади та органів місцевого самоврядування, фізичних та юридичних осіб при: регулюванні земельних відносин; управлінні земельними ресурсами; організації раціонального використання та охорони земель; здійсненні землеустрою; проведенні оцінки землі; формуванні та веденні містобудівного кадастру, кадастрів інших природних ресурсів; справлянні плати за землю.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про Державний земельний кадастр» ведення та адміністрування Державного земельного кадастру забезпечуються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Повноваження центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин визначені у статті 7 цього Закону, відповідно до якої, до повноважень цього органу входить:

нормативно-правове забезпечення у сфері Державного земельного кадастру; ведення та адміністрування Державного земельного кадастру;

погодження надання висновків за результатами проведення державної експертизи програм і проектів з питань ведення та адміністрування Державного земельного кадастру, матеріалів і документації Державного земельного кадастру;

здійснення підготовки земельно-кадастрової документації;

внесення до Державного земельного кадастру та надання відомостей про землі, розташовані у межах державного кордону України, територій Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя, районів, сіл, селищ, міст;

здійснення державної реєстрації земельних ділянок, обмежень у їх використанні; ведення поземельних книг та надання витягів із Державного земельного кадастру про земельні ділянки;

організація здійснення на відповідній території робіт із землеустрою та оцінки земель, що проводяться з метою внесення відомостей до Державного земельного кадастру;

розроблення стандартів і технічних регламентів у сфері Державного земельного кадастру відповідно до закону, а також порядків створення та актуалізації картографічних матеріалів, кадастрових класифікаторів, довідників та баз даних;

розроблення форм витягів, інформаційних довідок із Державного земельного кадастру, повідомлень про відмову у наданні відомостей, порядку обліку заяв і запитів про отримання відомостей із Державного земельного кадастру;

створення документів Державного земельного кадастру;

участь у погодженні матеріалів і документації Державного земельного кадастру та в установленому порядку надання відповідних висновків;

затвердження статуту Адміністратора Державного земельною кадастру, здійснення контролю за його діяльністю, призначення його керівника;

організація взаємодії з органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, міжнародними організаціями з питань ведення Державного земельного кадастру;

організація робіт з підготовки та підвищення кваліфікації державних кадастрових реєстраторів;

здійснення інших повноважень згідно з цим Законом.

Правовідносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулюються Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Статтею 6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що організаційну систему державної реєстрації прав становлять:

1) Міністерство юстиції України та його територіальні органи;

2) суб'єкти державної реєстрації прав:

виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації;

акредитовані суб'єкти;

3) державні реєстратори прав на нерухоме майно (далі - державні реєстратори).

Відповідно до статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» до повноважень субєктів державної реєстрації прав належить забезпечення: проведення державної реєстрації прав; ведення Державного реєстру прав; взяття на облік безхазяйного нерухомого майна; формування та зберігання реєстраційних справ; здійснення інших повноважень, передбачених цим Законом та Іншими нормативно-правовими актами.

Отже, відповідно до наведених норм, повноваження щодо реєстрації речових прав на земельну ділянку, зокрема права постійного користування та права оренди (суборенди) земельної ділянки, віднесено до орган державної реєстрації прав.

Головне управління Держгеокадастру в Запорізькій області є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії і кадастру та до повноважень управління, зокрема, входить реєстрація земельної ділянки як обєкта речових прав, тобто внесення до Державного земельного кадастру відомостей щодо меж, площі, кадастрового номеру, цільового призначення, форми власності, місця розташування земельної ділянки.

За вказаних обставин позовні вимоги до ОСОБА_3 управління Держгеокадастру в Запорізькій області про визнання незаконними дій в реєстрації права оренди земельної ділянки за громадянином ОСОБА_4Ю, та зобовязання скасувати вказану реєстрацію є необґрунтованими, а отже суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Враховуючи встановлені обставини справи, оцінивши докази у справі в їх сукупності та норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи та правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, висновків суду не спростовують. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції передбачені статтею 317 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з 28.02.2019 та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров