Справа № 214/8052/18
Суддя: Гринь Н. Г.
Дата ухвалення: 2019-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 214/8052/18
2-а/214/49/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27 березня 2019 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Гриня Н.Г.,

при секретарі судового засідання Печарник З.І.,

за відсутності сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до поліцейського Полку патрульної поліції в м. Кривому Розі Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, закриття провадження по справі, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом 03.12.2018 року, в якому просив скасувати постанову серії ЕАВ №714594 від 05.11.2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, а провадження по справі закрити та відсутності в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Предявлені вимоги мотивовано тим, що він офіційно працює водієм у ФОП ОСОБА_3 з 08.08.2018 року. Так, 05.11.2018 року, перебуваючи на роботі, він рухався за кермом вантажного автомобіля НОМЕР_1, в напрямку до автостоянки службового транспорту ФОП ОСОБА_3 за адресою: вул. Купріна 125-а, м. Кривий Ріг. Рухаючись по вул. Харитонова біля буд.22 в м. Кривому Розі він був зупинений поліцейським за начебто порушення п.8.4 «в» ПДР України вимог дорожнього знаку 3.3 «Рух вантажних автомобілів заборонено». Він пояснив, що в зоні дії заборонного знаку знаходиться місце дислокації транспортного засобу, на якому він працює, в підтвердження чому надав договір оренди автостоянки №2 від 01.07.2018 року. Його пояснення інспектор проігнорував, винісши постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та наклав стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. Вважаючи оскаржувану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, за захистом своїх прав та інтересів він звернувся зі скаргою до керівництва Полку ПП в м. Кривому Розі УПП в Дніпропетровській області ДПП, на яку отримав відповідь про відмову в задоволенні скарги. Будучи незгодним з постановою, за захистом своїх прав він вимушений звернутися до суду. Зазначив, що при винесенні постанови інспектор не врахував виключення щодо дії дорожнього знаку 3.3 в окремих випадках, під які він підпадав в той момент.

Ухвалою суду від 0602.2019 року за результатами повторного автоматизованого розподілу позов прийнято до провадження суддею Гринем Н.Г. з призначення до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.46).

Позивач в судове засідання не зявився, заяв про відкладення розгялду справи не давав, причини неявки суду не відомі.

Відповідач правом на участь в судовому засіданні не скористався, подавши клопотання про розгляд справи за його відсутності. Заперечуючи проти задоволення позову, в поданому відзиві (а.с.32-36) відповідач зазначив, що 05.11.2018 року приблизно о 09.41 год. під час здійснення патрулювання в районі вул. Кобилянського біля буд.201 в м. Кривому Розі, де рух вантажних транспортних засобів заборонено знаком 3.3 ПДР України, ним було виявлено рух вантажного транспортного засобу марки DAF CF85.410, р/н НОМЕР_2, водій якого здійснив проїзд під дією знаку 3.3 «Рух вантажних автомобілів заборонено», чим порушив п.8.4 «в» ПДР України. В районі буд.133 по вул. Черняховського в м. Кривому Розі він зупинив транспортний засіб з дотриманням вимог закону, відрекомендувався водієві відповідно до п.3 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», повідомив причину зупинки, попросив предявити водійське посвідчення та документи на автомобіль. Встановивши особу водія, яким виявився ОСОБА_1, виконавши вимоги ст.278 КУпАП та розяснивши водієві його процесуальні права, він перейшов до розгляду справи по суті. Під час розгляду справи жодних клопотань від позивача не надходило. Зясувавши фактичні обставини справи, він прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, виніс постанову серії ЕАВ №714594, наклавши на водія штраф в сумі 255 грн. Доводи позивача щодо недопущення ним порушення вимог п.8.4 «в» ПДР України просив оцінити критично, оскільки в своєму позові ОСОБА_1 фактично не заперечував, що здійснював рух в зоні дії дорожнього знаку 3.3 ПДР України, предявивши документи, що підтверджують розташування його службової стоянки по вул. Купріна 125-а в м. Кривому Розі. Натомість позивач не врахував, що на виконання вимог дорожнього знаку 3.3 ПДР України він повинен був виїхати до позначеної зони на найближчому перехресті до місця призначення в даному випадку їхати по вул. Кобилянського, звернути на вул. Старовокзальну, рухаючись по ній виїхати на Окружну дорогу, яка спеціальна побудована та призначена для проїзду вантажних транспортних засобів, після чого виїхати на перехрестя вул. Окружна та вул. Купріна, доїхавши до місця стоянки. Маршрут, яким поїхав ОСОБА_1 в порушення вимог ПДР України, є значно коротшим в порівнянні з тим, яким йому дозволено рух. Доказів тому, що факт порушення з боку позивача не мав місце, останній суду не надав. Натомість факт скоєння ним порушення підтверджується постановою, роздруківкою фото з Google карти та відеозаписом з боді-камери.

Відповідь на відзив у встановлений судом строк позивач не подав, заяв про надання додаткового строку не подавав.

З огляду на скорочені строки розгляду справи в спрощеному позовному провадженні та відсутність від позивача заяви про відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності у письмовому провадженні.

У звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, в порядку ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази по справі, оглянувши відеозапис на диску DVD-R, надавши їм оцінку в сукупності, враховуючи позицію учасників справи, суд приходить до наступного висновку.

05.11.2018 року о 09.56 год. поліцейським батальйону №1 роти №1 Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП ОСОБА_2 винесено постанову серії ЕАВ №714594 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, із накладенням штрафу в розмірі 255 грн. (а.с.10).

Винесення оскаржуваної позивачем постанови мотивовано тим, що 05.11.2018 року о 09.41 год. на вул. Черняховського біля буд.133 в м. Кривому Розі водій ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом марки DAF CF85.410, р/н НОМЕР_2, не виконав вимоги дорожнього знаку 3.3 «Рух вантажних транспортних засобів заборонено», а саме здійснив рух в зоні дії знаку, чим порушив п.8.4 «в» ПДР України.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.213, ст.ст.222, 258 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі передбачених ч.1 ст.122 КУпАП, в порядку скороченого провадження, тобто без складання протоколу про адміністративне правопорушення з винесенням постанови по справі про адміністративне правопорушення за результатами її розгляду на місці вчинення правопорушення.

Згідно зі ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.252 КУпАП, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Судом встановлено, що справа про адміністративне правопорушення була розглянута безпосередньо на місці вчинення правопорушення інспектором ПП ОСОБА_2 як уповноваженою посадовою особою органу поліції, що не суперечить ст.276 КУпАП, з попереднім розясненням ОСОБА_1 як особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, його прав, передбачених ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, що підтверджується підписом позивача в оскаржуваній постанові, тому суд приходить до висновку, що постанова винесена з дотриманням вимог ст.ст.222, 258, 278, 280, 283 КУпАП та процесуального порядку, передбаченого розділом IV Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України від 06.11.2015 року за №1376. Зауважень, клопотань у ОСОБА_1 не було.

Перевіряючи наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП, суд виходить з наступного.

Спірні відносини, які виникли між сторонами у даній справі, врегульовано положеннями Законів України «Про національну поліцію», «Про дорожній рух», Правилами дорожнього руху України, а також нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Завданням адміністративного судочинства, згідно з ч.1 ст.2 КАСУкраїни, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України регламентовано право на судовий захист, яке передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч.5 ст. 14 Закону «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху України та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Диспозицією ч.1 ст.122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення вимог дорожніх знаків. Дана норма є бланкетною, оскільки посилається на певні норми права, які безпосередньо встановлюють такі вимоги.

Відповідно до п.8.1 ПДР України, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Пункт 8.4 ПДР України передбачає види дорожніх знаків, які мають сім груп: попереджувальні, знаки пріоритету, наказові, інформаційно-вказівні, знаки сервісу та таблички до дорожніх знаків. Кожен із них має окрему нумерацію (підгрупу).

Підпункт «в» п.8.4 ПДР України визначає поняття заборонних знаків, тобто знаків які запроваджують, або скасовують певні обмеження в русі. Додатком №1 також конкретизовано види дорожніх знаків. Так, дорожній знак 3.3 додатку №1 до ПДР визначає таке обмеження, як «Рух вантажних автомобілів заборонено». Дорожній знак 3.3 "Рух вантажних автомобілів заборонено" є заборонних знаком та забороняє рух вантажних автомобілів і составів транспортних засобів з дозволеною максимальною масою понад 3,5 т (якщо на знакові не зазначена маса) або з такою, що перевищує зазначену на знакові, а також тракторів, самохідних машин і механізмів.

Разом з тим, дія вказаного дорожнього знаку 3.3 не поширюється на транспортні засоби, що обслуговують громадян чи належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, а також на транспортні засоби, що обслуговують підприємства, які розташовані у позначеній зоні. У таких випадках транспортні засоби повинні в'їжджати до позначеної зони і виїжджати з неї на найближчому перехресті до місця призначення.

Відтак, особливість вказаного положення ПДР України полягає у тому, що відповідний обовязок у водіїв не виникає, якщо відповідний транспортний засіб рухається в межах зони дії знаку 3.3 «Рух вантажних автомобілів заборонено» та обслуговує підприємства, розташовані у вказаній зоні. При цьому, зоною дії вказаного дорожнього знаку 3.3 "Рух вантажних автомобілів заборонено", як це визначено підрозділом 3 розділу 33 ПДР України, є зона від місця його встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть до кінця населеного пункту. Дія знаків не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету.

Судом встановлено, що з 08.08.2018 року ОСОБА_1 працює водієм автотранспортних засобів у ФОП ОСОБА_3, що підтверджується наказом №12-к від 30.07.2018 року (а.с.4).

Як вказував позивач, він працює на вантажному транспортному засобі марки DAF CF85.410, р/н НОМЕР_2, який належить ФОП ОСОБА_3, та розміщується на площадці, розташованій за адресою: вул. Купріна 125-а в м. Кривому Розі, орендованій його роботодавцем відповідно до договору оренди №2 від 01.07.2018 року (а.с.5-9). За цих підстав позивач вважає, що оскільки проїзд та виїзд на вул. Купріна в м. Кривому Розі був пов'язаний саме з обслуговуванням підприємства при виконанні ним службових обовязків, тому зазначення інспектором в постанові про накладення адміністративного стягнення порушення ним п.8.4 ПДР України не відповідає дійсності.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП, обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Звертаючись до суду з позовом, позивач вказував на те, що під час керування вантажним автомобілем він не допускав порушень вимог дорожнього знаку 3.3 ПДР України.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В КУпАП та КАС України визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення та її перегляду судом у випадку оскарження, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. В даній категорії справ відповідач як суб'єкт владних повноважень, повинен зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростувати позицію позивача та його заперечення проти предявленого йому обвинувачення, адже в силу ч.3 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Окрім того, у зв'язку з тим, що більшість доказів адміністративної справи, як правило, утворюється та зберігається у суб'єкта владних повноважень, ч.3 ст.79 КАС України зобов'язує відповідача подати до суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

При цьому, для використання доказу при розгляді справи необхідно, щоб він був відносним і допустимим. Відносний доказ - це доказ, зміст якого відтворює (приблизно чи вірогідно) фактичну обставину, що має значення для правильного вирішення справи. До того ж фактичні дані - це дані, які маючи зв'язок із фактами предмета доведення, здатні підтвердити існування чи відсутність доказуваних фактів, а допустимим вважається той доказ, який був отриманий у встановленому законом порядку і передбаченими способами, а також, коли законодавець допускає його використання.

Однак, в ході судового розгляду відповідачем належними, достовірним та достатніми доказами не доведено перед судом безпосереднього факту вчинення позивачем зазначеного у оскаржуваній постанові адміністративного правопорушення. В судове засідання не були представлені жодні докази, які б підтверджували обставини виявленого правопорушення. А відтак, оскільки позивач категорично заперечив факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, а відповідач не надав доказів факту правомірності своєї постанови через доведеність вини позивача у цьому адміністративному правопорушенні, суд приходить до висновку про те, що оскаржувана постанова є протиправною, внаслідок чого підлягає скасуванню, а справа закриттю.

Наданий суду фрагмент відеозапису на диску суд вважає неналежним та недопустимим доказом, оскільки він не містить в собі жодної доказової інформації, зокрема, на ньому не можливо ідентифікувати особу водія та інспектора, не видно, що за вантажний автомобіль зупинено, де саме, коли, відсутня взагалі фіксація розгляду справи.

Посилання відповідача як на доказ роздруківку фото з Google карти суд оцінює критично з огляду на те, що на вказаний зміст містить лише загальні дані по зафіксованій на ньому ділянці місцевості. Рух транспортного засобу під керуванням позивача в зоні дії дорожнього знаку 3.3 ПДР України на ньому не зафіксовано.

Суд зауважує, що сама по собі постанова є рішенням субєкта владних повноважень, прийнятого на підставі доказів, які доводять винуватість особи у вчиненні правопорушення, а ніяк не може заміняти ці докази чи розцінюватись як доказ винуватості особи.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що оскаржувана постанова є незаконною, необґрунтованою та винесена без доведення факту вчинення ОСОБА_1 правопорушення, у звязку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити, а рішення субєкта владних повноважень скасувати із закриттям справи.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно ч.1 ст.139 КАС України, суд враховує ухвалення рішення на користь позивача та звільнення його від сплати судового збору на підставі ст.288 КУпАП, тому судові витрати підлягають компенсації за рахунок коштів, передбачених Державнимбюджетом України.

Підстави, визначені ст.371 КАС України, для звернення судового рішення до негайного виконання, відсутні.

Керуючись ст.ст.2, 3, 5, 9, п.10 ч.6 ст.12, ст.ст.72-79, 139, 162, п.2 ч.1, ч.3 ст.241, ст.ст.242, 244-246, 250, 255, 257, 268, 269, 271, 286, 293, п.п.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до поліцейського Полку патрульної поліції в м. Кривому Розі Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, закриття провадження по справі задовольнити.

Постанову серії ЕАВ №714594 від 05.11.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, винесену поліцейським Полку патрульної поліції в м. Кривому Розі Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 скасувати, а справу закрити.

Судові витрати по справі, понесені позивачем, компенсувати за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України.

Рішення може бути оскаржене протягом 10 днів з моменту його підписання через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку, передбаченому ст.286 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду складено та підписано 27.03.2019 року.

Суддя Гринь Н.Г.