Справа № 0940/2483/18
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2019-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2019 рокуЛьвів№ 857/2429/19

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Гінди О.М., Старунського Д.М.

за участі секретаря судового засідання Смидюк Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 січня 2019 року (суддя - Грицюк П.П.,м. Івано-Франківськ) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Снятинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області в особі старшого державного виконавця Янчука Василя Васильовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області про визнання незаконною та скасування постанови ВП № 57820617 від 03.12.2018 року,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 26.12.2018 звернувся до суду з позовом до Снятинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області в особі ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області про визнання незаконною та скасування постанови старшого державного виконавця Янчука В.В. про відкриття виконавчого провадження від 03.12.2018 ВП №57820617. В обґрунтування позовних вказує, що ОСОБА_2 державної архітектурно будівельної інспекції в Івано-Франківській області пропущено строк предявлення виконавчого документу до виконання, а тому відповідачем протиправно, всупереч вимог чинного законодавства прийнято оскаржувану постанову.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 січня 2019 року у справі №0940/2483/18 в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив позивач, який із покликанням на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги покликається на обставини, викладені в позовній заяві, яким суд першої інстанції не надав належної правової оцінки.

Відповідач та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

Учасники справи, в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому, апеляційний суд, відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що судом, як і державним виконавцем, не встановлено пропущення трьох місячного терміну пред'явлення стягувачем постанови від 06.03.2017 №30/1009/02-43/2017 до виконання, та як наслідок не встановлено з даних причин підстав для скасування постанови старшого державного виконавця Янчука Василя Васильовича про відкриття виконавчого провадження від 03.12.2018 ВП №57820617.

Проаналізувавши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про правильне застосування норм матеріального та процесуального права та повне зясування обставин справи судом першої інстанції з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що постановою від 16.03.2017 №30/1009/02-43/2017 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 96 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500,00 грн. Відповідно до частини третьої статті 299 КУпАП - постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 307 цього ж Кодексу - тобто 15 днів з дня вручення постанови про накладення штрафу. У відповідності до положень статті 308 КУпАП у порядку примусового виконання за даною постановою стягуєтеся подвійний розмір штрафу в сумі 17000,00 грн.

Супровідним листом ОСОБА_2 державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області від 16.06.2017 №1009/1.18/474 виконавчий документ направлено для примусового виконання відділу Державної виконавчої служби Снятинського районного управління юстиції.

Постановою старшого державного виконавця Снятинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області від 19.06.2017 відкрито виконавче провадження №54162254 з виконання постанови від 16.03.2017 №30/1009/02-43/2017.

ОСОБА_1 не погодився з даною постановою та оскаржив її до суду. Постановою Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 29 листопада 2017 року у справі №351/1330/17 позов задоволено повністю. Скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження від 19.06.2017 ВП №54162254 та повернуто постанову по справі про адміністративне правопорушення від 16.03.2017 №30/1009/02-43/2017 стягувачу. Постанова Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 29 листопада 2017 року у справі №351/1330/17 набрала законної сили 11 грудня 2017 року.

09.02.2018 відповідно до постанови Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 29 листопада 2017 року у справі №351/1330/17 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» та повернуто виконавчий документ стягувачу.

ОСОБА_2 Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області супровідним листом від 17.04.2018 №1009/118/379 повторно надіслало постанову від 16.03.2017 №30/1009/02-43/2017до примусового виконання відділу Державної виконавчої служби Снятинського районного управління юстиції.

02.05.2018 на адресу ОСОБА_2 Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області надійшло повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 26.04.2018, оскільки відсутній строк пред'явлення виконавчого документу до виконання.

ОСОБА_2 Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області супровідним листом від 10.05.2018 №1009/1181565 повторно направлена постанова до примусового виконання, однак 21.05.2018 ОСОБА_2 отримано повідомлення про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання від 15.05.2018 з підстав пропущеного строку для відповідного виду стягнення, керуючись пунктом 2 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження».

ОСОБА_2 Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області 30.05.2018 супровідним листом №1009/118/655 повторно направлена постанова до примусового виконання. Повідомленням від 26.07.2018 повернуто виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання у звязку із пропуском строку предявлення виконавчого документа до виконання. При цьому, дане повідомлення до ОСОБА_2 Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області надійшло тільки 08.10.2018, що підтверджується вхідним штампом на супровідному листі та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

ОСОБА_2 Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області, повторно 22.11.2018 направлено виконавчий документ до виконання, який надійшов до Снятинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області 30.11.2018.

Постановою старшого державного виконавця Снятинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_3 03.12.2018 відкрито виконавче провадження ВП №57820617 з виконання постанови від 16.03.2017 №30/1009/02-43/2017 про стягнення з ОСОБА_1 17000 грн. штрафу за вчинення адміністративного правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Вважаючи, що державним виконавцем Снятинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області безпідставно, з порушенням Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 03.12.2018, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»; в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням в тому числі засади співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями.

Згідно з частиною першою статті 18 цього ж Закону, виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Отже, відповідний суб'єкт владних повноважень повинен діяти згідно вимог закону, оскільки його повноваження визначені у законі.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема, постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Частиною 1 статті 26 вказаного Закону передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Відповідно до частини першої та другої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути предявлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути предявлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Водночас частиною четвертою цієї ж статті визначено, що строки предявлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) предявлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у звязку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк предявлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у звязку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони (частина пята статті 12 Закону України «Про виконавче провадження»).

Матеріалами справи підтверджено та сторонами не заперечується, що вперше постанова від 16.03.2017 №30/1009/02-43/2017, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 96 КУпАП, предявлена ОСОБА_2 державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області для примусового виконання відділу Державної виконавчої служби Снятинського районного управління юстиції 16.06.2017, тобто в межах тримісячного строку, встановленого статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження». Надалі, у звязку із оскарженням позивачем та скасування в судовому порядку постанови старшого державного виконавця Снятинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області від 19.06.2017 про відкриття виконавчого провадження №54162254, державним виконавцем 09.02.2018 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» та повернуто виконавчий документ стягувачу. Відтак, починаючи з 09.02.2018 у стягувача - ОСОБА_2 державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області знову розпочався тримісячний строк для предявлення виконавчого документа до примусового виконання. В подальшому, як вже було зазначено вище, ОСОБА_2 Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області неодноразово надсилало постанову від 16.03.2017 №30/1009/02-43/2017 до примусового виконання відділу Державної виконавчої служби Снятинського районного управління юстиції, однак такі повертались відповідачем з підстав пропущеного строку для відповідного виду стягнення, керуючись пунктом 2 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження». Таким чином у даному випадку строки пред'явлення виконавчого документа до виконання переривалися кожного разу у звязку із поданням ОСОБА_2 державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області виконавчого документа для примусового виконання.

Крім цього, судом першої інстанції вірно зазначено, що виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, зокрема, якщо він відповідає вимогам, передбаченим частиною першою статті 4 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно з вимогами пункту 1 частини четвертої статті 4 цього Закону, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання), та за наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження. При цьому, у вказаній частині Закону законодавець передбачив строк у 3 (три) дні для вирішення виконавцем питання про відкриття виконавчого провадження чи повернення виконавчого документа стягувачу.

Судом першої інстанції встановлено порушення Снятинським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області даних вимог Закону України «Про виконавче провадження» в частині своєчасності прийняття рішення та повернення виконавчого документу стягувачу без виконання.

Таким чином, апеляційний суд зазначає, що оскільки порушення строків прийняття рішення та повернення виконавчого документу стягувачу допущено з вини Снятинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, таке порушення не може обмежувати права ОСОБА_2 Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області, як стягувача.

Також, безпідставними є твердження позивача, що ОСОБА_2 Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області пропущено строк звернення виконавчого документу для примусового виконання у період з дати вступу в законну силу 11 грудня 2017 року постанови Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 29 листопада 2018 року, оскільки виконавчий документ повернутий до ОСОБА_2 Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області тільки 09 лютого 2018 року. При цьому, законодавець встановив підстави переривання строку пред'явлення до виконання виконавчого документу саме з моменту повернення такого документу без виконання державною виконавчою службою стягувачу. Таким чином, в даному випадку порушення строків прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження від 09 лютого 2018 року допущено Снятинським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, як наслідок, дані порушення не можуть впливати на обсяг прав стягувача -ОСОБА_2 Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області.

При цьому, як вже було зазначено вище, ОСОБА_2 Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області в межах строків пред'явлення виконавчого документа до виконання, повторно 17.04.2018 направлено виконавчий документ до Снятинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області.

Крім того, безпідставними є посилання представника позивача, як на підставу скасування оскаржуваної постанови, на ті обставини, що ОСОБА_2 Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області не погоджуючись з рішеннями Снятинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області про неодноразове повернення виконавчого документа без виконання такі дії та рішення не оскаржувало, натомість повторно направляло виконавчий документ на виконання.

З даного приводу колегія суддів зазначає, що можливість оскарження дій та рішень державної виконавчої служби є правом, а не обов'язком стягувача, а Законом України «Про виконавче провадження» не обмежено право стягувача на повторне направлення до виконання виконавчого документу.

Таким чином, враховуючи встановлені у справі обставини, апеляційним судом, як і судом першої інстанції, так і державним виконавцем, не встановлено пропущення трьох місячного терміну пред'явлення стягувачем постанови від 06.03.2017 №30/1009/02-43/2017 до виконання, як наслідок не встановлено з даних причин підстав для скасування постанови старшого державного виконавця Янчука Василя Васильовича про відкриття виконавчого провадження від 03.12.2018 ВП №57820617. Інших підстав для скасування оскаржуваної постанови позивачем не наведено та судами не встановлено.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Згідно з частиною другою статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, повязаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобовязує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обовязок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобовязаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Керуючись ч.3 ст.243, 308, 310, 316, 321, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 січня 2019 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_4
судді ОСОБА_5
ОСОБА_6
Повне судове рішення складено 27 березня 2019 року.