Справа № 481/1560/18
Суддя: Ціпивко І. І.
Дата ухвалення: 2019-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 481/1560/18
Провадж.№ 2-а/481/5/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2019 року Новобузький районний суд Миколаївської області в складі: головуючої судді Ціпивко І.І.,

з участю секретаря судових засідань Філіпської Д.О., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Новий Буг Миколаївської обаласті адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до інспектора Управління патрульної поліції у Миколаївській області, про визнання дій неправомірними та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

встановив:

позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовною заявою, якою просить визнати дії інспектора Управління патрульної поліції у Миколаївській області сержанта поліції Количева Сергія Миколайовича неправомірними та скасувати постанову серії ЕАВ №697223 від 28.10.2018 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП, складеної відносно нього.

В обґрунтування своїх вимог позивач покликається на те, що він дійсно 28.10.2018р. приблизно о 12:04 год. керуючи автомобілем марки «Ford Transit», державний номерний знак НОМЕР_1, рухався по автодорозі, яка має по одній смузі руху в одному напрямку. В цей час він був зупинений працівниками поліції та відносно нього було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. Крім того, позивач вказує про те, що поліцейським не було складено протокол про адміністративне правопорушення та не надано йому копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, також не було ознайомлено його з правами, передбаченими ст. 268 КУпАП. Посилаючись на вищевказане, просить визнати дії відповідача протиправними та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив позов задовольнити, покликаючись на викладені в ньому мотиви, надав відповідь на відзив та долучив до матеріалів справи компакт диск з відео як доказ по справі.

Представник відповідача Управління патрульної поліції у Миколаївській області в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Від представника відповідача надійшов відзив на позов, в якому відповідач заперечив проти задоволення позову, посилаючись на те, що позивачем мало місце порушення Правил дорожнього руху за обставин, зазначених в вищевказаній постанові.

Оскільки учасники справи в судове засідання не з'явились, а відтак, відповідно до вимог ч.4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов слід задоволити з таких підстав.

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає та враховує наступне.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлений Правилами дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями).

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно до вимог п. 11.5 ПДР України, на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).

Згідно до вимог ч. 2 ст. 122 КУпАП, Порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів

Судом встановлено, що 28.10.2018 року постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАВ №697223 від 28.10.2018 року позивача ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн., за те, що ОСОБА_2 28 жовтня 2018 року о 11.56 год. в с. Коблеве, керуючи транспортним засобом рухався по дорозі, що має дві смуги в одному напрямку у крайній лівій смузі при вільній правій, чим порушив п. 11.5 ПДР України, а саме порушення виїзду на крайню ліву смугу при наявності двох і більше смуг для руху в одному напрямку.

Відповідно до ч.1ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

На підтвердження обставин, викладених в позовній заяві, позивачем до матеріалів справи долучено диск з відео як доказ по справі.

Дослідивши диск, наділсаний позивачем до суду, у якості доказу по справі, встановлено, що при в'їзді в с. Коблево в напрямку м. Миколаєва встановлено дорожній знак 1.23.1 "Прилягання другорядної дороги". Знак установлюється поза населеними пунктами на відстані 150-300 м, у населених пунктах - на відстані 50-100 м до початку небезпечної ділянки. Потім встановлено дорожній знак 5.20.1 "Початок додаткової смуги руху", який інформує про початок додаткової смуги руху на підйомі або смуги гальмування перед перехрещеннями проїзних частин на одному або різних рівнях.

Дослідивши, проаналізувавши та оцінивши наданий позивач диск із відеозйомкою суд не вважає такий диск належним та допустимим доказом у справі, оскільки він жодним чином не підтверджує та не спростовує факт вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, оскільки здійснений позивачем через декілька днів після притягнення його до відповідальності за порушення Правил дорожнього руху та не був представлений інспектору поліції при розгляді ним справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2

Згідно з п. 9-10 розділу ІІІ Інструкції, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

При цьому, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов'язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Водночас, суд зазначає, що виявлене правопорушення має бути зафіксовано у будь-який спосіб передбачений статтею 251 КУпАП України, зокрема відеозаписом. Відсутність відеозапису або будь-якого іншого доказу не дає можливості встановити дотримання відповідачем процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, встановленої КУпАП та Інструкцією № 1395, що передує винесенню постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За змістом статті 31 «Про національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Таким чином, відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, не надав суду жодних доказів, які підтверджують правомірність винесеної ним постанови з приводу притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст. 122 КУпАП, не з'ясував всіх фактичних обставин справи, тим самим порушив права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, передбачені ст.268 КУпАП.

Враховуючи викладене, судом встановлено відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративне правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності (ст. 252 КУпАП)

З огляду на вищенаведене, факти, викладені у оскаржуваній постанові, не знайшли свого підтвердження.

Зміни внесені 14.07.2015 р. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», які були направлені на істотну зміну та спрощення порядку розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху саме для працівників поліції. Внесені зміни стосувались зокрема ст.ст. 33, 222, 258, 276 КУпАП. Перелік правопорушень в яких адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення було розширено тими правопорушеннями, які відносяться до компетенції Національної поліції.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядаються справи про адміністративні правопорушення передбачені, зокрема, ст. 122 КУпАП.

Таким чином, розгляд справи про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху та притягнення особи до відповідальності відбувається безпосередньо на місці його вчинення та без складання відповідного протоколу.

За таких обставин суд приходить до висновку, що дії інспектора поліції щодо винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення на нього стягнення не можна вважати неправомірними, оскільки такі відповідають нормам чинного законодавства України, хоча розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно позивача ОСОБА_2 здійснено інспектором поліції без належного повного та об'єктивного дослідження усіх обставин справи.

Положеннями ст. 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі наданих доказів та вимог чинного законодавства, суд приходить до висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови в справі про адміністративне правопорушення, відповідачем порушено норми чинних нормативно-правових актів, вина особи у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, твердження позивача не спростовані, а тому суд вважає, що позов слід задовольнити частково, та постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення слід скасувати.

Керуючись ст. ст.283, 288, 289 КУпАП, ст.ст. 2, 77, 139, 241-244, 246, 257, 262, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ухвалив:

адміністративний позов задовольнити частково. Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ №697223від 28.10.2018року, винесену інспектором Управління патрульної поліції у Миколаївській області сержантом поліції Количевим Сергієм Миколайовичем, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення штрафу в розмірі 425,00 грн.

У задоволенні позовної вимоги щодо визнання дій інспектора Управління патрульної поліції в Миколаївській області щодо вчинення ним постанови про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченоо ч.2 ст. 122 КУпАП та накладення на нього стягнення, неправомірними - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до П'ятого апеляційного адміністративного суду, а особами, які не були присутні під час розгляду справи, у той же строк, з часу отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 11.02.2019 року.

Суддя І.І. Ціпивко