Справа № 465/7680/18
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2019 рокуЛьвів№ 857/2463/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Шевчук С.М.,

суддів Кухтея Р.В., Носа С.П.,

за участі секретаря судового засідання Ігнатищ Л.М.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 05 лютого 2019 року (рішення ухвалене у м. Львів судом у складі головуючого судді Мартьянової С.М., дату складання тексту повного судового рішення не зазначено) у справі № 465/7680/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови в справі про порушення митних правил, -

В С Т А Н О В И В :

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

В грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просив скасувати постанову заступника начальника Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України - начальник управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Жижияна І.Є. в справі про порушення митних правил №1954/40800/18 від 10.08.2018 року щодо нього за ч.3 ст. 470 МК України;

Звільнити його від адміністративної відповідальності у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 470 МК України, а провадження у справі про порушення митних правил закрити;

Витребувати з Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України матеріали справи про порушення митних правил №1954/40800/18, а також з Львівської митниці ДФС відеозаписи з камер відеоспостереження міжнародного автомобільного пункту пропуску «Грушів-Будомєж» митного поста «Грушів» Львівської митниці ДФС за 27.05.2018 року.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 05 лютого 2019 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення яким позов задовольнити. В обґрунтування апеляційної скарги позивач вказує, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

На підтвердження доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що суд першої інстанції на його прохання в позовній заяві не витребував у відповідача матеріали справи про порушення митних правил №1954/40800/18. Вказане свідчить, що суд першої інстанції підійшов до розгляду справи поверхово, не розбираючись в її суті, вважаючи її справою незначної складності, при розгляді якої не слід викликати сторін у справі.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу у встановлені строки не подав.

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

ІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ ТА ДОКАЗИ, НА ПІДСТАВІ ЯКИХ ВСТАНОВЛЕНІ ТАКІ ОБСТАВИНИ.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи і не заперечується сторонами, що відповідачем винесено постанову у справі про порушення митних правил № 1954/40800/18 від 10.08.2018 року, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 470 МК України.

Згідно із постановою, ОСОБА_1 06.07.2018 року о 16:54 год. ввійшов в пішому порядку в зону митного контролю міжнародного автомобільного пункту пропуску «Россошани-Брічень» митного поста «Кельменці» Чернівецької митниці ДФС, слідуючи з України до Республіки Молдова. Під час здійснення митного контролю встановлено, що позивач 27.05.2018 року ввіз на митну територію України автомобіль марки «RENAULT LAGUNA», р.н.з. НОМЕР_2, країна реєстрації Республіка Польща, VINНОМЕР_3, в митному режимі транзит, на строк, передбачений ст.95 МК України, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 470 МК України.

У ході митного контролю вказаного транспортного засобу та внесення інформації про нього до ЄАІС ДФС України виявлено, факт не вивезення позивачем з митної території України, у встановлений ч.1 ст.95 МК України строк, транспортного засобу.

Згідно протоколу опитування в справі про порушення митних правил №1954/40800/18 від 06.07.2018 року, ОСОБА_1 по суті обставин зазначив, що він вказаний транспортний засіб не вивіз з території України через його поломку. Документів, що підтверджують дію обставин непереборної сили не надав (а.с.34-35).

ІІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЙ

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що згідно п. 9 «Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України» затверджених Наказом Державної митної служби України від 17.11.2005 року № 1118, не підлягає пропуску через митний кордон України транспортний засіб, увезення якого в Україну заборонено згідно із законодавством або на який відсутні документи, що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження). За вказаних обставин, вищезазначений транспортний засіб, ввезено позивачем на митну територію України в митному режимі транзит, що заперечується позивачем, однак жодними допустимими доказами не стверджується, а тому суд дійшов до висновку, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ.

Колегія суддів апеляційного суду з обумовленими висновками суду першої інстанції погоджується виходячи з такого.

Відповідно до частини 1 статті 90 Митного кодексу України (далі - МК України) транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з частинами 1 та 4 статті 102 МК України митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, за межі митної території України. Митний режим транзиту також завершується поміщенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення в інший митний режим при дотриманні вимог, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 95 МК України для автомобільного транспорту встановлено строк транзитного перевезення в десять діб, а у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - п'ять діб.

Частиною 3 статті 470 МК України передбачено, що перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За змістом статті 522 Митного кодексу України справи про порушення митних правил, передбачені статтями 468-470, 474, 475, 477-481, 485 цього Кодексу, розглядаються органами доходів і зборів.

У силу статті 523 Митного кодексу України від імені митниць справи про порушення митних правил розглядаються керівниками цих митниць або їх заступниками, а від імені центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, - посадовими особами, уповноваженими на це відповідно до посадових інструкцій, або іншими особами, уповноваженими на це керівником центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Поняття адміністративного правопорушення відображено у частині першій статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення та передбачає протиправну, винну (умисну або необережну) дію чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 статті 458 Митного кодексу України закріплено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно з пунктом 1.1 частини 1 розділу ІІІ Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби України від 17 листопада 2015 року №1118, у разі ввезення транспортних засобів на митну територію України з метою транзиту власник або уповноважена особа представляє уповноваженій особі митного органу, у зоні діяльності, якого розташований пункт пропуску через державний кордон України, транспортний засіб для здійснення митного огляду й подає оригінали та ксерокопії документів, що підтверджують право власності на транспортний засіб або користування ним (у тому числі з правом розпорядження); реєстраційних (технічних) документів на транспортний засіб (якщо він перебував на обліку в реєстраційному органі іноземної держави чи України) з відмітками про зняття транспортного засобу з обліку, якщо такі документи видаються реєстраційним органом; що підтверджують право на надання пільг в оподаткуванні (у разі митного оформлення транспортного засобу з наданням пільг в оподаткуванні) перелік яких визначено в підпункті 4.2 пункту 4 цього розділу.

Згідно пункту 9 Правил не підлягає пропуску через митний кордон України ТЗ, увезення якого в Україну заборонено згідно із законодавством або на який відсутні документи, що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження).

Крім того, пунктом 7 Типової технологічної схеми здійснення митного контролю автомобільних транспортних засобів перевізників і товарів, що переміщуються ними, у пунктах пропуску через державний кордон, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 451 від 21.05.2012 року визначено, що митний контроль автомобільних транспортних засобів і товарів у пунктах пропуску здійснюється шляхом застосування таких форм митного контролю, зокрема, шляхом перевірки документів та відомостей, які відповідно до законодавства надаються митним органам під час переміщення автомобільних транспортних засобів і товарів через митний кордон України.

Таким чином, виходячи з аналізу вищенаведених норм законодавства слід зробити висновок, що при оформленні зобов'язання про транзит автомобіля визначальним є не факт знаходження особи за кермом автомобіля та наявності прав на керування транспортним засобом, а факт зазначення такої особи у поданих документах власником транспортного засобу або уповноваженою особою.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 13.02.2018 року у справі № 308/6260/17 (провадження № К/9901/3030/17), від 17 жовтня 2018 року у справі №166/722/17 (провадження №К/9901/34664/18), а відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України суд при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до статті 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі статтею 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

З доказів, що були надані на виконання вимог ухвали суду про витребування доказів вбачається, позивачем під час ввезення названого транспортного засобу на митну територію України з метою транзиту надано уповноваженій особі митного органу, у зоні діяльності, якого розташований пункт пропуску через державний кордон України для ввезення на митну територію України оригінали та копії паспорта НОМЕР_4 ОСОБА_1 та довіреності від 24.05.2018року на користування без будь-яких обмежень ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт НОМЕР_4) автомобілем марки «RENAULT LAGUNA», р.н.з. НОМЕР_2, країна реєстрації Республіка Польща, VINНОМЕР_3.

Відтак, зібраними у справі доказами підтверджуються обставини стосовно ввезення на митну територію України автомобіля марки «RENAULT LAGUNA», р.н.з. НОМЕР_2, країна реєстрації Республіка Польща, VINНОМЕР_3 саме ОСОБА_1

Судом апеляційної інстанції встановлено, що у відповідності до виписки для обліку надходжень платежів до Державного бюджету України, 22.08.2018 року згідно платіжного доручення №@2PL012657, від ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 суму 8500 грн зараховано до державного бюджету, в якості штрафу згідно ч. 3 ст. 470 МК України, який був сплачений у одному з відділень АТ Комерційний Банк «ПриватБанк», код ЄДРПОУ №14360570, МВО №305299 (а.с.44-45).

Згідно частиною 1 статті 460 МК України вчинення порушень митних правил, передбачених статтею 470 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Отже, дана норма чітко визначає умови звільнення осіб від відповідальності за перелічені порушення митних правил, якими є: аварія, дія обставин непереборної сили або протиправні дії третіх осіб, що підтверджуються відповідними документами.

Як встановлено судом, зокрема з протоколу опитування, позивач в своїх поясненнях зазначав, що автомобіль «RENAULT LAGUNA», р.н.з. НОМЕР_2, країна реєстрації Республіка Польща, VINНОМЕР_3, не вивіз з території України через його поломку. Тобто, позивач не заперечує факту вчинення ним порушення митних правил, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 470 МК України.

Позивачем не надано та судом не здобуто доказів про наявність фактів аварії, дій обставин непереборної сили або протиправний дій третіх осіб, що могло бути причиною порушення позивачем терміну транзитного переміщення автомобіля «RENAULT LAGUNA», р.н.з. НОМЕР_2, країна реєстрації Республіка Польща, VINНОМЕР_3.

Водночас, позивач та його представник повідомили, що до правоохоронних та судових органів в установленому порядку на предмет вчинення шахрайських дій та/або встановлення обставин щодо внесення до бази даних митних та прикордонних органів недостовірних відомостей про ввезення позивачем транспортного засобу чи підробки документів позивач не звертався.

Відтак, позивачем не доведено обставин та не надано суду жодного доказу з приводу вчинення по відношенню до нього шахрайських дій та/або встановлення обставин щодо внесення до бази даних митних та прикордонних органів недостовірних відомостей про ввезення позивачем транспортного засобу.

Колегією суддів також відхиляються доводи позивача про відсутність у нього посвідчення водія, оскільки зазначена позивачем обставина не спростовує наданих суду відповідачем доказів щодо ввезення обумовленого транспортного засобу на митну територію України саме особою позивача, яка відповідно до наданої митному органу довіреності має право на користування транспортним засобом без ніяких обмежень як на території Польщі так і за кордоном та не є тією підставою, за якої останній звільняється від відповідальності за вчинення ним порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що відповідачем доведено, що позивач є суб'єктом порушення митних правил за статтею 470 МК України, тобто, тією особою, яка ввезла у режимі транзиту на територію України транспортний засіб і, відповідно, перевищила строк його доставки, встановлений статтею 95 МК України, оскільки в матеріалах справи є достатньо доказів, які свідчать, що у діях позивача є склад адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги позивача є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.

Доводи апеляційної скарги, в силу викладеного вище, висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст. 271, ст. 272, ст. 286, ст. 308, ст. 315, ст. 316, ст. 325, ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 05 лютого 2019 року у справі № 465/7680/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
С. П. Нос

Повне судове рішення складено 28 березня 2019 року.