Справа № 482/929/17
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2019-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2019 р.м.ОдесаСправа № 482/929/17
Головуючий в 1 інстанції: Баранкевич В.О.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді -Кравченка К.В.,
судді -Джабурія О.В.,
судді -Вербицької Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 11 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, за участю третьої особи без самостійних вимог: державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель у Миколаївській області головного спеціаліста відділу контролю за використанням та охороною земель в Братському, Вознесенському, Єланецькому, Новоодеському районах та м.Вознесенську управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області - Бурлаки М.С., про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

В червні 2017 року ОСОБА_4 (надалі - позивач) звернувся до суду з позовом до ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області (надалі - відповідач, Держгеокадастр), в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення №162/0/92-17-ДК/0012ПО/08/01/-17 від 31.05.2017 року, а справу закрити, за відсутністю у діях позивача складу правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що оскаржувана постанова є необґрунтованою та не відповідає нормам КУпАП, а також є такою, що винесена з порушення процедури складання постанови, при відсутності події правопорушення. Також під час винесення постанови не дотримано вимоги статей 245, 251, 256, 276, 280 КУпАП. При розгляді справи не були з'ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність.

Рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 11.04.2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти по справі нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 13.05.2017 року начальником Держгеокадастру було винесено наказ №14-6061/14-17-СГ про припинення права постійного користування земельною ділянкою. Згідно вказаного наказу припинено право постійного користування земельною ділянкою державної власності сільськогосподарського призначення загальною площею 40,00 га пасовищ, надане ОСОБА_6, посвідчене державним актом на право постійного користування землею МК №314, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею від 07.12.1993 року №23, розташовану в межах території Новопетрівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області. Цим же наказом віднесено вказану земельну ділянку до земель запасу сільськогосподарського призначення державної власності в межах території Новопетрівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області.

Наказом №162-ДК від 30.05.2017 року на підставі листа голови Новопетрівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області від 30.05.2017 року №197/03-05 було доручено головному спеціалісту відділу контролю за використанням та охороною земель в Братському, Вознесенському, Єланецькому, Новоодеському районах та м.Вознесенську управління з контролю за використанням та охороною земель Держгеокадастру Бурлаці М.С. здійснити захід державного контролю за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

31.05.2017 року при виконанні наказу та перевірці стану додержання вимог земельного законодавства, головним спеціалістом позивачу було вручено припис, згідно якого було встановлено, що позивач самовільно зайняв вищезазначену земельну ділянку, і позивачу було приписом вказано на усунення порушень земельного законодавства. Крім того, було складено акт обстеження земельної ділянки та акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об'єктом земельної ділянки. В той же день 31.05.2017 року позивач був присутній при самій перевірці, при складанні відповідних документів та отримав припис, про що є його підпис в самому приписі. Вказаний факт позивачем не спростовується та не заперечується.

31.05.2017 року головним спеціалістом Держгеокадастру було складено відносно позивача протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст.53-1 КУпАП. Згідно вказаного протоколу земельна ділянка сільськогосподарського призначення площею 40 га пасовищ, розташована в межах території Новопетрівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області (за межами населеного пункту) самовільно зайнята гр. ОСОБА_4, що є порушенням вимог земельного законодавства. Правоустановчі документи на земельну ділянку у позивача відсутні. При фактичному обстеженні було встановлено, що на даній земельній ділянці зростає соняшник. Згідно пояснень позивача, вказаних в протоколі, «його попросив ОСОБА_6 обробить його землю та поділитись з ним результатом діяльності».

31.05.2017 року в присутності позивача протокол про адміністративне правопорушення був розглянутий державним інспектором головним спеціалістом та позивача було визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.53-1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170,00 грн..

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем, у визначеному законом порядку, було правильно виявленні порушення позивачем земельного законодавства та правильно визначено склад адміністративного правопорушення.

Колегія суддів погоджується з цим висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.53-1 КУпАП передбачено відповідальність за самовільне зайняття земельної ділянки, а саме: накладення штрафу на громадян від десяти до п'ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян і на посадових осіб від двадцяти до ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Статтею 284 КУпАП передбачено, що у справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених ст.24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи. Постанова про закриття справи виноситься при оголошені усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених ст.247 цього Кодексу.

Відповідно до ст.125 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Право постійного користування земельною ділянкою, якщо воно виникло до 01.01.2013 року, має посвідчуватися державним актом на право постійного користування земельною ділянкою або витягом (свідоцтвом) з державного реєстру прав, якщо таке право виникло з 01.01.2013 року.

Як вбачається з матеріалів справи, земельна ділянка державної власності сільськогосподарського призначення загальною площею 40,00 га, розташована в межах території Новопетрівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області, на підставі акта на право постійного користування землею МК №314, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею від 07.12.1993 року №23 перебувала у постійному користуванні ОСОБА_6.

Згідно листа Новопетрівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області №197/03-05 від 30.05.2017 року ОСОБА_6 помер в січні 2017 року.

Відповідно до вимог ст.53 Земельного кодексу України в ред. від 1990 року (станом на час відведення землі для постійного користування ОСОБА_6) громадянин, який веде селянське (фермерське) господарство на земельній ділянці, наданій йому в постійне користування, може у разі втрати працездатності або досягнення пенсійного віку за рішенням відповідної Ради народних депутатів надати її в тимчасове користування одному із членів сім'ї, який веде спільно з ним селянське (фермерське) господарство.

В разі відсутності таких осіб громадянин може передати у тимчасове користування земельну ділянку іншим членам сім'ї, які не ведуть разом з ним селянське (фермерське) господарство, але мають необхідну кваліфікацію, досвід роботи в сільському господарстві і бажають вести селянське (фермерське) господарство, а також іншим особам, які беруть участь у веденні цього селянського (фермерського) господарства.

При тимчасовій втраті працездатності або наявності інших поважних причин громадянин може надати земельну ділянку в тимчасове користування особам, зазначеним у частинах першій і другій цієї статті, на підставі договору.

Отже, на час отримання ОСОБА_6 земельної ділянки законодавством не передбачалось передачі цієї земельної ділянки іншим особам без відповідного рішення Ради народних депутатів або укладеного договору. Таким чином, за відсутності вказаного рішення або укладеного договору, правові підстави передачі ОСОБА_6 земельної ділянки позивачу відсутні.

Частиною 1 ст.102-1 ЗК України передбачено, що право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) і право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій) виникають на підставі договору між власником земельної ділянки та особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для таких потреб, відповідно до Цивільного кодексу України.

З матеріалів справи не вбачається та позивачем не надано жодного документу на підтвердження наявності обставин зазначених в наведених вище нормах законодавства.

Разом з цим, з матеріалів справи вбачається, що вказана вище земля оброблялась позивачем за усною домовленістю з користувачем земельної ділянки ОСОБА_6 в порушення земельного законодавства.

Позивач визнає факт використання земельної ділянки, але вважає, що використовував її правомірно, що підтверджується усною домовленістю з ОСОБА_6 про обробку земельної ділянки, про що позивач зазначив в протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.3 ст.102-1 ЗК України визначено, що право користування земельною ділянкою державної або комунальної власності не може бути відчужено її землекористувачем іншим особам (крім випадків переходу права власності на будівлі і споруди), внесено до статутного капіталу, передано у заставу.

Частиною 1 ст.144 ЗК України передбачено, що у разі виявлення порушення земельного законодавства державний інспектор сільського господарства, державний інспектор з охорони довкілля складає протокол про порушення та видає особі, яка допустила порушення, вказівку про його усунення в 30-денний строк.

Статтею 10 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» визначені повноваження державних інспекторів у сфері державного контролю за використанням та охороною земель та дотриманням вимог законодавства України про охорону земель. Державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель, зокрема, мають право: безперешкодно обстежувати в установленому законодавством порядку земельні ділянки, що перебувають у власності та користуванні юридичних і фізичних осіб, перевіряти документи щодо використання та охорони земель; давати обов'язкові для виконання вказівки (приписи) з питань використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель відповідно до їх повноважень, а також про зобов'язання приведення земельної ділянки у попередній стан у випадках, установлених законом, за рахунок особи, яка вчинила відповідне правопорушення, з відшкодування завданих власнику земельної ділянки збитків; складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством України порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності; викликати громадян, у тому числі посадових осіб, для одержання від них усних або письмових пояснень з питань, пов'язаних з порушенням земельного законодавства України; передавати до органів прокуратури, органів досудового розслідування акти перевірок та інші матеріали про діяння, в яких вбачаються ознаки кримінального правопорушення; проводити у випадках, встановлених законом, фотографування, звукозапис, кіно- і відеозйомку як допоміжний засіб для запобігання порушенням земельного законодавства України; звертатися до органів прокуратури з клопотанням про подання позову до суду щодо відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також повернення самовільно чи тимчасово зайнятих земельних ділянок, строк користування якими закінчився.

Отже, судом першої інстанції правильно встановлено, що відповідачем, у визначеному законом порядку, встановлено фактичне використання позивачем земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) та за відсутності вчиненого правочину щодо цієї земельної ділянки, що, згідно Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», є самовільним зайняттям земельної ділянки, а тому відповідачем при виявленні такого порушення правильно визначено склад адміністративного правопорушення.

Також з матеріалів справи вбачається, що позивач був обізнаний щодо розгляду відносно нього справи про адміністративне правопорушення, був присутній при розгляді, заперечень не висловлював.

В обґрунтуванні протиправності спірного рішення позивач посилається на відсутність відповідних замірів під час проведення перевірки під час контролю за дотриманням земельного законодавства. Також позивач заперечує саму площу земельної ділянки, якою він користувався. Колегія суддів не може погодитись з такими твердженнями позивача, оскільки в матеріалах справи є плани земельної ділянки, якими керувався інспектор під час здійснення контролю та проект відводу земель ОСОБА_6 в постійне користування для ведення селянського (фермерського) господарства із земель запасу в межах колгоспу ім.Чапаєва Новоодеського району Новопетрівська сільська рада.

Також колегією суддів відхиляються посилання позивача на відсутність в протоколі від 31.05.2017 року підпису особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, оскільки як вбачається з посвідченої копії вказаного протоколу наявної в матеріалах справи, протокол був підписаний інспектором Держгеокадастру Бурлаком М.С..

Колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що такі недоліки процесуальних документів, як відсутність підпису особи, яка склала протокол в другому примірнику (копії), який був наданий позивачу і про які він зазначає, не можуть бути підставою для звільнення позивача від відповідальності.

За таких підстав, колегія суддів вважає, що позовні вимоги є непоґрунтованими та задоволенню не підлягають, що вірно було встановлено судом першої інстанції.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Статтею 286 КАС України встановленні особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.3 ст.272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст.272, ст.311, ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення, а рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 11 квітня 2018 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Кравченко К.В.
Судді Джабурія О.В. Вербицька Н. В.