Справа № 463/2304/19
Суддя: Головатий Р. Я.
Дата ухвалення: 2019-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №463/2304/19
Провадження №2-а/463/108/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2019 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі головуючого-судді Головатого Р.Я.,

з участю секретаря судового засідання Граніч З.Ю.,

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

перекладача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові адміністративну справу за позовною заявою Львівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_2 (DAS AMIT) про примусове видворення іноземця за межі території України та його затримання,-

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, просить суд ухвалити рішення про примусове видворення відповідача за межі території України та його затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з підстав незаконного перебування на території України.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач, діючи в складі групи осіб, вчинив незаконний перетин державного кордону поза межами пунктів пропуску, із України у ОСОБА_5 на напрямку 805 прикордонного знаку, територія Хоробрівської сільської ради Сокальського району Львівської області, внаслідок чого 24.03.2019 був затриманий Прикордонною вартою ОСОБА_5. 25.03.2019 відповідач був переданий на територію України відповідно до вимог ст.3, 5 Угоди між Україною та Європейським Співтовариством «Про реадмісію осіб». 27.03.2019 Сокальським районним судом Львівської області громадянина ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_2 (DAS AMIT) визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн. Крім цього, щодо відповідача 27.03.2019 прийнято рішення начальником Львівського прикордонного загону про примусове повернення до країни походження або третьої країни, однак таке він виконати не в змозі, у зв'язку з відсутністю документів на право перебування на території України та легального виїзду з території України, а також відсутністю можливості самостійного повернення на Батьківщину у зв'язку із нестачею коштів, зокрема на придбання квитків. Також у нього відсутні родинні звязки в Україні, а тому розглядає її лише як транзитну країну для подальшого незаконного потрапляння до країн західної Європи.

На територію України потрапив легальним шляхом, оскільки був зарахований на підготовче відділення Харківської державної зооветеринарної академії наказом від 27.02.2018. Отримав посвідку на тимчасове проживання в Україні серії ТР 200972, видана 13.03.2018, дійсна до 05.03.2019, однак за невиконання індивідуального навчального плану 17.01.2019 був відрахований з вказаного вузу.

З урахуванням наведеного, оскільки відповідач міг встановленим порядком іммігрувати в Європейські країни на постійне місце проживання, або тимчасово прибути для працевлаштування на визначений термін, не завдавши шкоди національним інтересам України, однак вибрав незаконний спосіб досягнення своєї мети, тому просить позов задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала з наведених вище мотивів.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив. Пояснив, що на території України у нього є дружина ОСОБА_3, з якою він проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1. У зв'язку з одруженням отримав посвідку на тимчасове проживання в Україні. Тому просить не видворяти його за межі території України.

Заслухавши пояснення учасників процесу, зясувавши дійсні обставини справи та дослідивши докази, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, суд встановив наступне.

Відповідно до ч.1 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Як вбачається з протоколу реадмісії від 25.03.2019 та акта приймання-передавання особи від 25.03.2019 на підставі ст.3, 5 Угоди між Україною та Європейський Співтовариством «Про реадмісію» громадянин ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_2 (DAS AMIT) був переданий на територію України.

Постановою Сокальського районного суду Львівської області громадянина ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_2 (DAS AMIT) визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн.

Відповідно до ч.3 ст.29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства відсутній договір про реадмісію.

Рішенням начальника Львівського прикордонного загону від 27.03.2019 вирішено примусово повернути за межі України громадянина ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_2 (DAS AMIT) та зобовязано його покинути територію України до 06.04.2019.

Звертаючись до суду із позовними вимогами про примусове видворення відповідача за межі території України, позивач посилається, зокрема на те, що виконати вищевказане рішення він не в змозі, у зв'язку з відсутністю родинних звязків в Україні, а тому розглядає її лише як транзитну країну для подальшого незаконного потрапляння до країн західної Європи.

Разом з тим, вказані обставини позивачем не підтверджені належними доказами, в той же час з пояснень відповідача вбачається, що він не розглядає Україну як транзитну країну для подальшого незаконного потрапляння до країн західної Європи, у нього наявні родинні звязки на території України, оскільки він одружився.

Відповідно до ч.14 ст.4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою возз'єднання сім'ї з особами, які є громадянами України, або під час перебування на законних підставах на території України у випадках, зазначених у частинах третій - тринадцятій цієї статті, уклали шлюб з громадянами України та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період до отримання дозволу на імміграцію.

З урахуванням наведеного, оскільки на даний час не спростовані доводи відповідача щодо законного перебування на території України у зв'язку з одруженням, позовні вимоги в частині його видворення до встановлення вказаних обставин є передчасними, а тому задоволенню не підлягають.

Разом з тим, відповідно до п.1 ч.1 ст.289 КАС України у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства затримання з метою ідентифікації..

Згідно із ч.11 ст.289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Згідно із ч. 3 ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Оскільки судом встановлено, що у відповідача відсутні документи, на підставі яких він може вибути з території України, під час перебування на території України останній вчинив порушення законодавства України з прикордонних питань, у зв'язку з чим постановою Сокальського районного суду Львівської області визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КпАП України, суд приходить до висновку, що з метою ідентифікації відповідача його слід затримати.

Керуючись ст.ст.12, 241, 244, 257, 246, 288, 289, 371 КАС України, суд,

у х в а л и в :

позов Львівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України задовольнити частково.

Затримати громадянина ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_2 (DAS AMIT), ІНФОРМАЦІЯ_2, з метою ідентифікації, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, на строк, який не може перевищувати шість місяців, починаючи з часу фактичної передачі на територію України, а саме з 14 год. 00 хв. 25 березня 2019 року.

В задоволенні позовних вимог в частині примусового видворення громадянина ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_2 (DAS AMIT), ІНФОРМАЦІЯ_2, за межі території України відмовити у зв'язку з передчасністю.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Личаківський районний суд м.Львова.

На час апеляційного оскарження іноземці або особи без громадянства, у яких відсутні документи, що дають право на виїзд з України, продовжують утримуватися у спеціально обладнаних для цих цілей приміщеннях органів (підрозділів) охорони державного кордону чи Служби безпеки України або в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (імя) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: Львівський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, місцезнаходження: м.Львів, вул. Личаківська,74, .

Відповідач: громадянин ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_2 (DAS AMIT), ІНФОРМАЦІЯ_2, місце перебування: ПТТ Львівського прикордонного загону - м.Львів, вул. Личаківська,74.

Рішення суду складене, проголошене та підписане суддею 27.03.2019.

Суддя Р.Я. Головатий