Справа № 208/6466/17(2а/208/331/17)
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2019-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 березня 2019 року м. Дніпросправа № 208/6466/17(2а/208/331/17)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),

суддів: Дурасової Ю.В., Прокопчук Т.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 жовтня 2018 року, (суддя суду першої інстанції Похваліта С.М.), прийняте у спрощеному позовному проваджені, у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в :

15 листопада 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом в якому просила: визнати протиправним та скасувати рішення Кам'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області №42 від 01.09.2017 року про відмову в поновленні виплати пенсії за віком ОСОБА_1, зобов'язати відповідача витребувати або відновити пенсійну справу, перерахувати та поновити ОСОБА_1 виплату пенсії за віком з 07.10.2009 року, з врахуванням всього стажу зазначеного в нотаріально засвідченій копії трудової книжки, компенсації витрати частини доходів, із застосуванням всіх підвищень, індексацій надбавок та доплат, передбачених пенсійним законодавством Україні як не працюючому пенсіонеру та дитині війни.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що до 1991 року позивач постійно проживала в м. Києві в Україні та отримувала пенсію за віком. У зв'язку з виїздом на постійне місце проживання в Ізраїль позивачу було припинено виплату пенсії. 29.08.2017 року представник позивача особисто звернувся до Кам'янського ОУПФУ Дніпропетровської області із заявою про перерахунок та поновлення виплати пенсії за віком. Рішенням №42 від 01.09.2017 року пенсійним органом в поновленні виплати пенсії відмовлено з підстав того, що заяву подано не за обліку позивача. Позивач вважає таку відмову в поновленні виплати пенсії протиправною, та зазначає, що вона має право на виплату пенсії незалежно від місця проживання.

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована фактично доводами адміністративного позову. Також, в апеляційній скарзі позивач просить встановити контроль за виконанням судового рішення.

Від відповідача на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач зазначає, що позивач при зверненні до пенсійного органу через свого представника не надав завірену належним чином копію паспорту, а заяву подано не до пенсійного органу за місцем постійного проживання чи перебування особи. З огляду на зазначені обставини, на думку відповідача, позивачу правомірно відмовлено в поновленні та перерахунку пенсії.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, а також відзиву на апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, надану правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для частково задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 виїхала на постійне місце проживання до Ізраїлю, у зв'язку з виїздом за кордон виплату пенсії позивачу було припинено.

29.08.2017 року через представника позивач звернулась до пенсійного органу із заявою взяття на облік, витребування чи відновлення пенсійної справи, поновлення виплати пенсії за віком та її перерахунок відповідно до чинного пенсійного законодавства України, як не працюючому пенсіонеру та дитині війни.

Рішенням Заводського відділу з питань призначення, перерахунку та виплати пенсії Кам'янського ОУПФУ Дніпропетровської області №42 від 01.09.2017 року позивачу відмовлено в задоволенні заяви, оскільки за документами, наданими для поновлення пенсії не підтверджено місце проживання (реєстрації) на території України в м. Кам'янське ОСОБА_1.

Вважаючи рішення пенсійного органу №42 від 01.09.2017 року протиправним позивач звернулась до суду з адміністративним позовом у даній справі.

Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що оскільки представник позивача звернувся за поновленням пенсії до територіального органу Пенсійного фонду України з порушенням п. 1.5 Порядку 22-1, тобто не до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, підстави для задоволення позовних вимог - відсутні.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Тобто, право на отримання пенсії в Україні є конституційним правом громадянина України.

Частиною 3 статті 2 Протоколу № 4 Конвенції про захист прав і основних свобод людини визначено, що кожна людина має право на вільне пересування і свободу вибору місця проживання. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Згідно з ч.2 ст.2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Таким чином, кожен громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір свого місця проживання, зі збереженням усіх конституційних прав.

Отже, враховуючи викладене, позивач як громадянин України, незалежно від країни свого проживання, вправі користуватися всіма своїми конституційними правами, в тому числі, і правом на пенсійне забезпечення.

За приписами ст. 44 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», перерахунок та поновлення виплати пенсії здійснюється на підставі особисто поданої пенсіонером заяви, також, заяву про перерахунок та поновлення виплати пенсії може бути подано пенсіонером через свого повноважного представника.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду України та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії (частина 5 статті 45 Закону № 1058-IV).

Подання та оформлення документів для призначення пенсій урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року №22-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (далі - Порядок № 22-1).

Згідно пункту 4.1 зазначеного Порядку орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2). Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Відповідно до пункту 4.3 Порядку №22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

За таких обставин, підставою для вчинення дій про призначення пенсій, є відповідна заява пенсіонера та додані до неї документи, визначені Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". За результатами розгляду заяви та доданих до неї документів пенсійний орган приймає відповідне рішення. Рішення про відмову із зазначенням причини орган Пенсійного фонду України видає (надсилає) заявникові протягом 5 днів з дня його прийняття.

Зі змісту листа відповідача вбачається, що позивачу відмовлено у поновленні та перерахунку пенсії у зв'язку з тим, що поданими разом з заявою документами не підтверджено місце реєстрації (проживання) позивача на території України в м. Кам'янське.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що з аналізу норм Порядку №22-1 видно, що документ, який засвідчує місце проживання особи на території України, необхідно подавати для того щоб визначити територіальну підвідомчість органу уповноваженого для вирішення питання щодо призначення пенсії. В свою чергу, позивач є громадянкою України, яка постійно проживає на території Ізраїлю, відтак подання нею документу про засвідчення постійного місця проживання не сприятиме умовам визначеним в Порядку №22-1, а тому не подання відповідного документу не може слугувати підставою для відмови позивачу в поновленні пенсії.

Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що позивач проживаючи в Ізраїлі, як громадянин України, має такі ж самі конституційні права, як громадянин України, що проживає на території України, оскільки Конституція України та пенсійне законодавство України не допускає обмеження права на соціальний захист, зокрема права на отримання пенсії за ознакою місця проживання громадянина України.

Таким чином, відмова в поновленні пенсії позивачу з підстав того, що вона не зареєстрована за місцем проживання в м. Кам'нське є безпідставною.

Надаючи правову оцінку вимогам позивача про зобов'язання відповідача витребувати або відновити пенсійну справу, перерахувати та поновити виплату пенсії суд зазначає наступне наступне.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.92 Закону України "Про пенсійне забезпечення", який регулював правовідносини на момент виїзду позивача за кордон, громадянам, які виїхали на постійне проживання за кордон, пенсії не призначаються. Пенсії, призначені в Україні до виїзду на постійне проживання за кордон, виплачуються за 6 місяців наперед перед від'їздом за кордон. За час перебування цих громадян за кордоном виплачувались тільки пенсії, призначені внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання.

З 01.01.2004 року набрав чинності Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", відповідно до п.2 ч.1 ст. 49 якого, виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно ст. 51 вказаного Закону, у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від'їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009 р. N25-рп/2009 визнано неконституційними положення п.2 ст. 49 та друге речення ст. 51 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Отже, виходячи із чинного пенсійного законодавства, особа має право на отримання заробленої та призначеної пенсії незалежно від місця її проживання.

Позивачем в листопаді 2017 року було використано своє право на звернення за поновленням виплати пенсії через свого представника ОСОБА_4, при цьому заяві позивач просить поновити їй виплату пенсії з 07.10.2009 року.

З дня набрання чинності Рішенням № 25-рп/2009 виникли підстави для поновлення конституційного права особи на виплату пенсії, виплата якої була зупинена на підставі положень Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування». З цього часу орган ПФУ має відновити виплату пенсії громадянам України, які виїхали на постійне місце проживання за кордон.

Водночас у постановах від 8 грудня 2015 року, 16 березня 2016 року (справи №№ 21-5440а15, 21-5653а15, 21-175а16 відповідно) Верховний Суд України, переглядаючи рішення суду касаційної інстанції у справах зазначеної категорії за заявами, в яких, крім іншого, йшлося про усунення розбіжностей у застосуванні законодавства, що регламентує строки звернення до адміністративного суду, вказав на те, що ці спори мають вирішуватися з урахуванням вимог статей 99 та 100 КАС.

У відповідності до ч.2 ст.99 КАС України (в редакції чинній на час звернення до суду з позовом) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.( аналогічні приписи містить ч. 1 та 2 ст. 122 КАС України в редакції від 15.12.2017 року)

Згідно з ч.3 ст.123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

З огляду на вищенаведене, з урахуванням того, що позивачем не наведено суду поважних підстав пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 за період з 07.10.2009 року по 14.05.2016 року, включно мають бути залишені без розгляду.

В свою чергу, вимоги позивача щодо зобов'язання відповідача поновити виплату пенсії з 15.05.2016 року підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивачів виплати компенсації втрати частини доходу за минулий час, суд зазначає, що у відповідності до приписів ч. 2 ст. 46 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та ст. 1 ЗУ «Про компенсацію громадян втрати частини доходів у зв'язку порушенням строків її виплати», право на компенсацію втрати частини пенсії на підставі Закону у зв'язку з порушенням строків її виплати безпосередньо пов'язане з фактом нарахування пенсії та її невиплатою протягом 1 календарно місяця і більше з вини пенсійного органу.

Встановлені обставини справи свідчать, що після виїзду за кордон позивачу була припинена виплата пенсії, тобто пенсія не нараховувалась та не виплачувалась, відтак, наразі відсутніми є законні підстави для проведення компенсації втрати частини пенсії та задоволення позовних вимог в цій частині.

Щодо проведення перерахунку пенсії позивача з урахуванням індексації, суд апеляційної інстанції зазначає, що питання визначення базового місяця, наявності факту перевищення індексом споживчих цін порогу індексації, встановленого у розмірі 103%, у взаємозв'язку з розміром пенсії, що має виплачуватись позивачу, належить до компетенції пенсійного органу при поновленні пенсії, нарахуванні та виплаті відповідних сум. При цьому, у разі незгоди з діями відповідача щодо наявності чи відсутності підстав для нарахування індексації та її розмірів, позивач не позбавлений права звернутися за захистом своїх прав до суду. Тож, вимоги позивача щодо проведення індексації пенсії не підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача про зобов'язання відповідача здійснити поновлення виплати пенсії із застуванням всіх підвищень та набавок як непрацюючому пенсіонеру та дитині війни, суд апеляційної інстанції зазначає, що достатнім способом відновлення порушеного права позивача є зобов'язання відповідача здійснити поновлення пенсії на підставі документів, наявних в пенсійній справі останньої, оскільки як видно з матеріалів справи позивачем не подавалось додаткових документів про стаж та розмір заробітку, отриманих після призначення пенсії та виїзду позивача за кордон в 1991 році.

Щодо вимог позивача про вжиття судом заходів судового контролю та встановлення порядку виконання рішення суду у відповідності до ст. 167, 257 КАС України, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 267 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Стаття 163 КАС України передбачає, що питання встановлення строку для подання суб'єктом владних повноважень звіту про виконання постанови, вирішується при постановленні судового рішення, про що зазначається в резолютивній частині постанови.

Крім того, відповідно до ст. 257 КАС України, у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Так само на відповідних суб'єктів владних повноважень можуть бути покладені обов'язки щодо забезпечення виконання рішення.

Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах, а також порядок їх виконання, зокрема подання звіту про виконання судового рішення, покладення на відповідача або його посадову особу обов'язку по виконанню судового рішення, здійснюється в порядку та в спосіб встановлений ст. 267, 257 КАС України, та не може бути використано як спосіб захисту порушеного права. Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах, а також встановлення судом порядку виконання судового рішення покликані забезпечити повне та своєчасне виконання рішень в адміністративних справах, використання вказаних заходів є правом, а не обов'язком суду, який ухвалив рішення, тому суд використовує вказані заходи на власний розсуд з урахуванням наявності обставин, що зумовлюють необхідність забезпечення контролю за виконанням судового рішення або встановлення порядку виконання рішення суду.

Суд зазначає, що позивачем в адміністративному позові не наведено підстав, які б свідчили про намір відповідача ухилитися від виконання рішення суду, не вказано обставин, що свідчили б про утруднення або неможливість виконання рішення суду, тому відсутніми є підстави для застосування заходів судового контролю та встановлення порядку виконання рішення суду.

За викладених обставин, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне, рішення суду першої інстанції - скасувати та прийняти нову постанову про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як видно з матеріалів справи позивачем при зверненні до суду з апеляційною скаргою сплачено судовий збір у розмірі 960 грн. (а.с.46), таким чином судовий збір у розмірі 960 грн. необхідно стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 310, ст. 317, ст. 321 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10.10.2018 року в адміністративній справі 208/6466/17(2а/208/331/17) - скасувати та прийняти нову постанову.

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Кам'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області №42 від 01.09.2017 року про відмову в поновленні пенсії за віком ОСОБА_1.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити поновлення виплати пенсії за віком ОСОБА_1, починаючи з 15 травня 2016 року на підставі документів, що знаходяться у пенсійній справі останньої.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про зобов'язання вчинити певні дії за період з 7 жовтня 2009 року по 14 травня 2016 року включно - залишити без розгляду.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області суму судового збору у розмірі 960 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підставляє відповідно до ч. 5 ст. 328 КАС України.

Постанова в повному обсязі складена 26.03.2019 р.

Головуючий - суддя О.О. Круговий

суддя Ю.В. Дурасова

суддя Т.С. Прокопчук