Справа № 638/3317/19
Суддя: Рибальченко Л. М.
Дата ухвалення: 2019-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 638/3317/19
Провадження № 2-а/638/205/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2019 року м. Харків

Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Рибальченко Л.М.

за участю секретаря Комлєва Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові в порядку спрощеного письмового позовного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції в особі інспектора лейтенанта поліції 6 роти 2 батальйону ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

ОСОБА_1 (далі за текстом- позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції в особі інспектора лейтенанта поліції 6 роти 2 батальйону ОСОБА_2, в якому просить визнати дії інспектора лейтенанта поліції 6 роти батальйону ОСОБА_2 протиправними та скасувати постанову серії ЕАВ №964178 від 04.03.2019 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255,00 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що близько 21.02 год 04.03.2019 року він рухався з боку пр. Науки в бік вулиці Клочківської на автомобілі марки Misubishi Lancer державний номер АХ8666 CO в м.Харків. Коли проїжджав перехрестя вул.ОСОБА_3 та Культури позивач помітив позаду свого автомобіля патрульний автомобіль. Через певний час позивача наздогнав автомобіль патрульної поліції з вимогою зупинитись. Після зупинки інспектор лейтенант поліції 6 роти 2 батальйону ОСОБА_2 заявив, що позивач керував автомобілем та здійснив проїзд перехрестя на забороняючий знак 2.2 рух без зупинки заборонено, чим порушив п.8.4 ПДР. Після чого склав постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Позивач заперечував свою вину в скоєнні правопорушення, проте пояснення позивача до уваги прийняті не були. Доказів вчинення правопорушення позивачу надано не було, докази, на які посилався позивач, прийняті до уваги не були. Позивач вважає дії інспектора лейтенанта поліції 6 роти батальйону ОСОБА_2 протиправними а постанову про адміністративне правопорушення такою, що підлягає скасуванню, оскільки відповідач незаконно розглянув справу на місці зупинки автомобілю, позбавив позивача можливості у повному обсязі скористатися своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП.

У судове засідання позивач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Надав суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи 25.03.2019 року повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив.

До суду надав відзив на позовну заяву, в якій просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В обґрунтування заперечень проти позову зазначає, що відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи за ч.1 ст.122 КУпАП. Частина третя ст.258 передбачає, що працівник патрульної поліції може винести постанову на місці вчинення правопорушення. Розгляд справи розпочато відповідачем у відповідності до ст.279 КУпАП, після чого одразу ознайомлено позивача з правами, що передбачені ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України, тому постанова про притягнення до адміністративної відповідальності позивача є законною та такою, що не підлягає скасуванню.

Суд, дослідивши матеріали справи, та перевіривши їх наданими доказами, прийшов до наступного.

Судовим розглядом встановлено, що 04 березня 2019 року інспектором лейтенантом поліції 6 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 винесено постанову серії ЕАВ №964178 від 04.03.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн.

Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у звязку з тим, що він 04.03.2019 року 21.02 год керував автомобілем Misubishi Lancer державний номер АХ8666 CO в м.Харків по вул.Клочківська, 119 та здійснив проїзд перехрестя на забороняючий знак 2.2 проїзд без зупинки заборонено, чим порушив вимоги п.8.4 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1ст.122 КУпАП .

Не погодившись з такими діями субєкта владних повноважень та постановою у справі про адміністративне правопорушення, позивач звернувся до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

За приписами ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зазначає, що предметом судового дослідження за даними правовідносинами є законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення. Таким чином, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у інспектора управління патрульної служби підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 255,00 грн.

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи за ч.1 ст.122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частина третя ст.258 передбачає, що працівник патрульної поліції може винести постанову на місці вчинення правопорушення відповідно до вимог 283 КУпАП.

З матеріалів справи вбачається, що фактичною підставою для складання постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАВ №964178 від 04.03.2019 року інспектором лейтенантом поліції 6 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 є те, що позивач 04.03.2019 року 21.02 год керував автомобілем Misubishi Lancer державний номер АХ8666 CO в м.Харків по вул.Клочківська, 119 та здійснив проїзд перехрестя на забороняючий знак 2.2 проїзд без зупинки заборонено, чим порушив вимоги п.8.4 ПДР України.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблені на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, оскаржувана постанова не містить посилань на будь-які докази, передбачені ст. 251 КУпАП, на підставі яких відповідач дійшов висновку про вчинення позивачем правопорушення у сфері дорожнього руху.

До матеріалів адміністративної справи відповідачем додано відзив разом з фотографією перехрестя та відеозаписом правопорушення.

Проте, суд зазначає, що подія відбувалася в темну пору доби, та з вказаного відеозапису та фотографії неможливо ідентифікувати автомобіль, водій якого проїжджає перехрестя, а також чи дійсно на перехресті є забороняючий знак 2.2 проїзд без зупинки заборонено.

Отже такий відеозапис та фотографія не доводить порушення позивачем вимог п.8.4 ПДР України.

Враховуючи, що з наданого відповідачем в підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення відеозапису та фотографії не можливо ідентифікувати автомобіль, водій якого порушив ПДР та наявність або відсутність забороняючого знаку 2.2 проїзд без зупинки заборонено, суд приходить до висновку, що вказані докази не є достатніми доказами вини позивача у порушенні п.8.4 ПДР України .

Отже, відеозапис не підтверджує вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, а тому не є належним доказом у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не надано доказів в підтвердження обґрунтованості та правомірності прийняття постанови про накладення адміністративного стягнення на позивача за вказане вище правопорушення.

Отже, керуючись приписами наведених норм законодавства, оцінивши надані сторонами до матеріалів справи докази, враховуючи, що відповідачем не доведено правомірність встановлення адміністративного правопорушення, законність дії щодо складання постанови про адміністративне правопорушення суд дійшов висновку про скасування оскаржуваної постанови та задоволення позову в цій частині вимог. З огляду на те, що у відповідності до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення, суд вважає необхідним також закрити провадження у даній справі про адміністративне правопорушення.

При цьому суд зазначає, що позовні вимоги про визнання дій інспектора лейтенанта поліції 6 роти 2 батальйону УПП в Харківській області ОСОБА_2 протиправними задоволенню не підлягають, оскільки ст.286 КАС України, якою передбачені особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, такі повноваження у суду відсутні.

Враховуючи вищевикладені обставини суд вважає необхідним частково задовольнити позовні вимоги позивача по справі.

Керуючись ст.ст.77, 243-246, 250, 286, КАС України, ст.ст. 251, 288 КУпАП, суд

ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції в особі інспектора лейтенанта поліції 6 роти 2 батальйону ОСОБА_2 (м.Харків, вул.Шевченко, буд.315А) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ЕАВ №964178 від 04.03.2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 255 грн. і закрити справу про адміністративне правопорушення.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://dg.hr.court.gov.ua/sud2011/ на Офіційному веб-порталі судової влади України.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до ст.286 КАС України подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Відповідно до п.п.15.5 п.15 розділу VII Перехідних положень КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються до або через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення 26.03.2019 року.

Суддя