Справа № 460/404/19
Суддя: Друзенко Н.В.
Дата ухвалення: 2019-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
26 березня 2019 р. Р і в н е №460/404/19
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В. за участю секретаря судового засідання Романчук В.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі: позивача: представник ОСОБА_1, відповідача: представник ОСОБА_2, розглянувши клопотання про скасування заходів забезпечення позову у адміністративній справі за позовом
доГоловного інспектора будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування УДАБІ у Рівненській області ОСОБА_4 ;
про визнання протиправним та скасування рішення,
22.02.2019 ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до Головного інспектора будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування рішення №17 від 18.02.2019 про скасування містобудівних умов та обмежень для проектування обєкта будівництва №123/М на обєкт: "Будівництво торгово-розважального комплексу" в районі вул. ОСОБА_5. Водночас позивач подав заяву про забезпечення позову, в якій просив суд зупинити дію оскаржуваного рішення №17 від 18.02.2019.
Ухвалою суду від 25.02.2019 відкрито провадження в адміністративній справі №817/404/19 за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою від 26.02.2019 задоволено клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову - до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі №460/404/19 зупинено дію рішення Головного інспектора будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області ОСОБА_4 №17 від 18.02.2019 про скасування дії містобудівних умов та обмежень для проектування обєкта будівництва, затверджених наказом Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Рівненської міської ради №123/М від 09.11.2018 на обєкт: "Будівництво торгово-розважального комплексу" в районі вул. ОСОБА_5 (замовник ОСОБА_3Ю.).
21.03.2019 Головним інспектором будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області ОСОБА_4 подано клопотання про скасування заходів забезпечення позову.
Оскільки за правилами частини другої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше пяти днів з дня надходження його до суду, ухвалою від 21.03.2019 розгляд даного клопотання призначено в судовому засіданні на 26.03.2019.
Представник відповідача в судовому засіданні клопотання підтримала з мотивів, що у ньому наведені. Наголошувала на тому, що 15.03.2019 ДАБІ України відмовило ОСОБА_3 у видачі дозволу на виконання будівельних робіт і підставою для такої відмови не було рішення №17 від 18.02.2019 про скасування містобудівних умов та обмежень. Доводила, що вказане рішення взагалі не розглядається, як підстава для відмови у видачі дозволу на виконання будівельних робіт, а тому існування ухвали суду про забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення №17 від 18.02.2019 жодним чином не впливає на такі правовідносини і, відповідно, не бралося до уваги ДАБІ України, та й взагалі не могло братися до уваги. Відтак стверджувала, що на сьогоднішній день відсутні підстави для того, щоб вжиті ухвалою суду від 26.02.2019 заходи забезпечення позову продовжували свою дію. Просила скасувати відповідні заходи забезпечення позову.
Представник позивача в судовому засіданні проти клопотання заперечував. На обґрунтування своїх заперечень покликався на те, що підставою для скасування заходів забезпечення адміністративного позову тим самим судом можуть бути такі обставини, які не були відомі суду та існували на момент винесення ухвали про вжиття заходів забезпечення позову. Рішення ДАБІ України, яким ОСОБА_3 відмовлено у видачі дозволу на виконання будівельних робіт винесено 15.03.2019, тобто вже після винесення судом відповідної ухвали. Крім того, наголосив, що відповідно до пункту 31 постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт" N466 від 13.04.2011, замовник може після усунення недоліків, що спричинили прийняття рішення про відмову у видачі дозволу, повторно звернутися до органу державного архітектурно-будівельного контролю щодо видачі дозволу. Ствердив, що ОСОБА_3 усунув недоліки і звернувся повторно до ДАБІ України за дозволом і таке питання розглядається саме сьогодні. В свою чергу, скасування судом заходів забезпечення позову призведе до того, що правомірність дозволу на виконання будівельних робіт, якщо такий буде видано, поставиться під сумнів, позаяк в складі документації, яка подається для його отримання фігурують містобудівні умови та обмеження для проектування обєкта будівництва. Просив у задоволенні клопотання про скасування заходів забезпечення позову відмовити, наполягаючи на тому, що зазначені у клопотанні обставини є підставами для оскарження відповідної ухвали суду в апеляційному порядку.
Розглянувши в судовому засіданні клопотання про скасування заходів забезпечення позову та матеріали справи, повязані з його розглядом, заслухавши представників сторін, суд прийшов до наступних висновків.
В силу вимог статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності субєкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
За правилами частин четвертої, пятої, шостої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.
А відповідно до вимог частини восьмої цієї статті, ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.
За правилами ж частин першої, четвертої, пятої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Ухвала про скасування заходів забезпечення позову або про відмову у скасуванні забезпечення позову може бути оскаржена. Відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову.
Системний аналіз вказаних процесуальних норм свідчить на користь того, що підставою для скасування заходів забезпечення адміністративного позову тим самим судом можуть бути такі обставини, які не були відомі суду та існували на момент винесення ухвали про вжиття заходів забезпечення позову, або ті, які вказують на зміну умов, що існували на момент вжиття таких заходів. І, при цьому, такі обставини повинні спростовувати умови, на яких були вжиті відповідні заходи.
В клопотанні сторона відповідача зазначає, що в додаткових письмових поясненнях до заяви про забезпечення позову позивач вказував на існування очевидних ознак неправомірності оскаржуваного рішення та наголошував на тому, що Містобудівні умови та обмеження проектування об'єкта будівництва №123/М вже реалізовані, - Робочий проект будівництва торгово-розважального центру вже розроблений, а ним, в свою чергу, вже укладено договір з генеральним підрядником на виконання підготовчих і будівельних робіт по будівництву торгівельно-розважального центру в м.Рівне, в районі вулиці ОСОБА_5, із залученням останнім працівників у кількості 200 осіб. Відповідно до цього, зауважував, що невжиття заходів забезпечення позову, призведе до неможливості виконання позивачем своїх договірних зобов'язань перед генпідрядником, а відтак, і до майнових збитків, а також спричинить порушення прав та інтересів інших фізичних та юридичних осіб, зокрема будівельників, які втратять роботу. Відтак, позивач доводив, що не вжиття заходів щодо забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду та унеможливить поновлення його порушених прав та охоронюваних законом інтересів.
Однак, відповідного до положень договору генпідряду №05/01/19-01 на виконання робіт від 05.01.2019 замовник несе відповідальність лише за необґрунтовану затримку від приймання виконаних робіт. А відповідно до п.5.1. даного договору генпідрядник зобовязується розпочати виконання робіт протягом 3-х днів з моменту отримання замовником дозволу на виконання будівельних робіт, узгодження Технічного завдання та необхідної документації. Отже, зобовязання генерального підрядника за даним договором виникають лише з моменту отримання дозволу на початок будівельних робіт замовником та погодження Технічного завдання й необхідної документації, а до цього моменту взаємні обовязки за даним договором у сторін відсутні.
В клопотанні про скасування заходів забезпечення позову сторона відповідача зазначає, що задовольняючи заяву про забезпечення позову суд належним чином не дослідив умови договору генпідряду №05/01/19-01 на виконання робіт від 05.01.2019. При цьому, позивачем не надано доказів очевидної загрози його правам та інтересам або правам та інтересам третіх осіб, а судом в свою чергу жодним чином не досліджено та не надано правову оцінку даним обставинам. Крім того, вжиття заходів забезпечення позову у запропонований позивачем спосіб взагалі було неможливим, оскільки забезпечення позову до набрання законної сили судовим рішенням у справі фактично є ухваленням рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.
Таким чином, суть клопотання відповідача фактично зводиться до незгоди з висновками суду про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, а також до того, що застосовані судом заходи до забезпечення позову не є адекватними та співмірними.
Разом з тим, за правилами статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, є підставами для скасування судового рішення суду в апеляційному порядку.
В свою чергу, за правилами частини першої статті 294 Кодексу адміністративного судочинства України ухвали суду першої інстанції щодо забезпечення позову може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду.
А з огляду на вимоги частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України перевірка законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції належить до компетенції суду апеляційної інстанції.
За наведеного, суд першої інстанції не має права за результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, поданому в порядку статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України, скасувати заходи забезпечення позову з мотивів необґрунтованості відповідної ухвали, якою такі заходи вжито, або з мотивів порушення процесуальних норм при її ухваленні.
За наведеного суд приходить до висновку, що клопотання відповідача про скасування заходів забезпечення позову від 21.03.2019 не може бути задоволене.
Керуючись ст.ст.157, 241, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України,-
Відмовити Головному інспектору будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області ОСОБА_4 в клопотанні від 21.03.2019 про скасування заходів забезпечення позову, застосованих ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 26.02.2019 по справі №817/404/19.
Відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Повну ухвалу складено 26.02.2019.

Суддя Друзенко Н.В.