Справа № 315/75/19(2-а/315/3/19)
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2019-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 березня 2019 року м. Дніпросправа № 315/75/19(2-а/315/3/19)

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач),

суддів: Білак С.В., Шальєвої В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на рішення Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 07.02.2019 року (суддя Ярош С.О.) в адміністративній справі №315/75/19(2-а/315/3/19) за позовом ОСОБА_1 до поліцейського в 1 р. 2 б-н УПП в Дніпропетровській області молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

У січня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до поліцейського в 1 р. 2 б-н УПП в Дніпропетровській області молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_2, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 783416 від 15.01.2019 року, закривши провадження по справі у зв'язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що зі складеною постановою позивач не згоден, вказуючи, що правил дорожнього руху не порушував, постанову вважає протиправною та незаконною, оскільки остання не містить належних і допустимих доказів правопорушення.

Рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 07.02.2019 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу. В скарзі, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, відповідач просить скасувати оскаржене рішення та прийняти нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи доводи своєї скарги, апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки наявним в матеріалах справи доказам, що підтверджують вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Дії інспектора та складена постанова є законною та мотивованою.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Сторони до судового засідання не з'явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 15.01.2019 року постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №78341 поліцейського в 1 р. 2 б-н УПП в Дніпропетровській області молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

Так в постанові зазначено, що 15.01.2019 року о 16 годині 15 хвилин в м.Дніпро, Соборний район, вул. Яснопольська,2 ОСОБА_1порушив вимогу дорожнього знаку 3.3, чим порушив п. 8.4.в ПДР України та до нього застосовано штраф в дохід держави в сумі 255 грн.

Правомірність та обґрунтованість вказаної постанови є предметом спору, який передано на вирішення суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги та скасовуючи оскаржену постанову, вказав, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, яке передбачено ч.1 ст.122 КУпАП, є безпідставним, оскільки факт вчинення правопорушення не є доведеним належними та допустимими доказами.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачене адміністративну відповідальність.

Частиною 2 статті 122 КУпАП встановлено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Пунктом 8.4 ПДР України визначені групи, на які поділяються дорожні знаки, зокрема, підпункт «в» вказує на заборонні знаки, які запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Згідно з розділом 33 ПДР України «Дорожні знаки» - знак 3.3 забороняє рух вантажних автомобілів і составів транспортних засобів з дозволеною максимальною масою понад 3,5 т (якщо на знакові не зазначена маса) або з такою, що перевищує зазначену на знакові, а також тракторів, самохідних машин і механізмів.

Так, порушення вимог дорожніх знаків є адміністративним правопорушенням, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.122 КУпАП.

У свою чергу, наявність чи відсутність адміністративного правопорушення встановлюється уповноваженою особою на підставі доказів, перелік джерел яких наведено в ст.251 КУпАП.

Як вбачається з мотивувальної частини постанови у справі про адміністративне правопорушення, що ОСОБА_1 15.01.2019 року о 16 годині 15 хвилин в м.Дніпро, Соборний район, вул. Яснопольська, 2, не виконав вимогу дорожнього знаку 3.3 «Рух вантажних автомобілів заборонено» та здійснив зупинку в зоні дії знаку, чим порушив п.8.4 «в» ПДР - порушення вимог заборонених знаків.

Суд апеляційної інстанції зазначає про те, що законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість (тяготіє до кримінального), а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Між тим, як вбачається з відеозапису, останній не містить відомостей, які б підтверджували, саме, факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а фіксує, лише, розмову патрульного поліцейського з позивачем, а отже, в розумінні приписів ст.ст 73-76 КАС України не є належним, допустимим і достатнім доказом по справі.

Інших доказів, передбачених ст. 72 КАС України, які б підтверджували факт порушення позивачем правил дорожнього руху, відповідачем до суду надано не було.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не довів правомірності прийняття оскарженого рішення, з огляду на, що суд обґрунтовано дійшов висновку про необхідність скасування постанови та закриття провадження.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити що вимоги щодо визнання протиправними дій відповідача при винесенні оскаржуваної постанови не підлягають задоволенню, оскільки такі дії охоплюються вимогами про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

В силу ч. 3 ст. 272 КАС України справи, визначені статтею 286 КАС не підлягають оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись ст. 241-245, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України - залишити без задоволення.

Рішення Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 07.02.2019 року в адміністративній справі №315/75/19(2-а/315/3/19)- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили 27.03.2019 року та відповідно до ч.3 ст.272, ст.286 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 27.03.2019 року.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя С.В. Білак

суддя В.А. Шальєва