Справа № 375/510/19
Суддя: Литвин О. В.
Дата ухвалення: 2019-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 375/510/19
Провадження № 2-а/375/11/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2019 Рокитнянський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Литвина О.В.,

при секретарі - Юрченко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Рокитне в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, номер картки платника податку:НОМЕР_1) до поліцейського 1 батальйону 2 роти патрульної поліції у м. Біла Церква Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 (09109, м. Біла Церква Київської області вул. Сухоярська, 18-а, код ЄДРПОУ невідомий)

про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до поліцейського 1 батальйону 2 роти патрульної поліції у м. Біла Церква Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2, прохаючи визнати протиправною та скасувати винесену нею постанову серії ЕАВ № 970190 від 07.03.2019 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за ч.5 ст. 122 КУпАП.

В обґрунтування позову посилається на те, що 07.03.2019 поліцейським винесено постанову, відповідно до змісту якої він визнаний винуватим у тому, що о 12:01 годині в м. Біла Церква Київської області по вул. Я. Мудрого він, керуючи автомобілем "ВАЗ 211540-120", д.н.з. АІ 6591СК, здійснив стоянку на місці для інвалідів, яке позначене дорожнім знаком 3.34 «Зупинка заборонена» з табличкою 7.18 «Крім інвалідів», 7.3.3 "Напрямок дії", порушивши таким чином п. 33 Правил дорожнього руху.

Такі його дії було кваліфіковано інспектором патрульної поліції за ч.5 ст.122 КУпАП та накладено адміністратвине стягнення у виді штрафу розміром 1020,00 грн.

Зазначає, що викладені у постанові обставини не відповідають дійсності, оскільки фактично він здійснив стоянку транспортного засобу поза межами знаку дії "Зупинка заборонена", так як згіно таблички до дорожнього знаку "Напрямок дії" п. 7.3.3 Правил дорожнього руху , яка була розміщена під заборонним знаком, дія останнього була обмежена 15 метрами.

На його заперечення інспектор не відреагувала, не з'ясувала усіх обставин справи та на його вимогу не залучила свідків. Відомостей про застосування при складанні постанови технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки оскаржувана постанова не містить.

Будучи належним чином повідомленими відповідно до положень ст. 268 КАС України, сторони у судове засідання не з'явилися.

За викладеного суд ухвалює провести розгляд спору по суті у письмовому провадженні, що узгоджується із положеннями ч. 9 ст.205 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 07.03.2019 поліцейським 1 батальйону 2 роти патрульної поліції у м. Біла Церква Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 було винесено відносно позивача постанову серії серії ЕАВ № 970190 від 07.03.2019 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч.5 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до змісту вказаної постанови позивач 07.03.2019 о 12:01 годині в м. біла Церква Київської області по вул. Я. Мудрого ОСОБА_1 здійснив зупику/стоянку на місці для інвалідів позначене яке позначене дорожнім знаком 3.34, 7.18 та 7.3.3 при цьому не маючи при собі документів, що підтверджують інвалідність водія або одного з його пасажирів, чим порушив вимоги п. 33 Правил дорожнього руху.

За вказане порушення до позивача у відповідності до оскаржуваної ним постанови було застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1020,00 грн.

Таким чином, вбачається, що між сторонами має місце публічно-правовий спір з приводу оскарження вищезазначеної постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішення, якого проводиться за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Водночас суд зазначає, що порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюється нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Так, стаття 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Згідно зі ст. 280 зазначеного Кодексу - орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності з вимогами ст. 252 цього Кодексу орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно положень ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, з цієї правової норми вбачається, що законодавцем встановлено презумпцію вини суб'єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача суб'єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Отже, саме відповідач зобов'язаний довести правомірність накладення ним адміністративного стягнення, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами факту порушення позивачем вимог дорожнього руху України, про що відповідачем зазначено в оскаржуваній постанові і що передбачає відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП.

Згідно ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідач відзиву проти позову не надіслав, на переконання суду всупереч вимог ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України факт порушення позивачем дорожнього руху та правомірність винесення оскаржуваної постанови не довів, достатніх та належних доказів доказів, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи суду суду не подав і не містять їх матеріали справи. На заперечення позивача та на його клопотання про залучення до складання постанови свідків інспектор уваги не звернув. Зі змісту оскаржуваної постанови встановлено, що при її складанні свідки не залучались, фото- та відео- фіксація не застосовувалась. Встановлені обставини вказують на неповноту з'ясування відповідачем обставин під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Аналізуючи отримані у справі докази та з огляду на положення ч.2 ст.2 КАС України, суд приходить до висновку, що в діях позивача відсутній склад передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП правопорушення, а тому оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення є незаконною.

Порушене право позивача таким чином підлягає судовому захисту у відповідності до положень ст. 286 КАС шляхом скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження по справі у відповідності до ч.1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 9, 19, 72-77, 205, 241-247, 255, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати винесену поліцейським 1 батальйону 2 роти патрульної поліції у м. Біла Церква Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 постанову серії ЕАВ № 970190 від 07.03.2019 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 1020,00 грн по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за ч.5 ст. 122 КУпАП щодо ОСОБА_1, а провадження у справі закрити.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання через Рокитнянський районний суд Київської області до Шостого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя О.В. Литвин