Справа № 826/9967/18
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2019-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/9967/18 Головуючий у І інстанції - Скочок Т.О.
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Земляної Г.В., Лічевецького І.О.,

при секретарі: Андрієнко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 листопада 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), третя особа: Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Місце мрій 1Б» про визнання протиправним та скасування наказу, зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_5 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва до Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 04.09.2017 року № 288 «Про скасування декларації про початок виконання будівельних робіт та про готовність до експлуатації об'єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності»;

- зобов'язати Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) вчинити дії щодо внесення до реєстру дозвільних документів відомості про реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт «Реконструкція квартири № 169, 170 з розділенням на вісім окремих квартир по АДРЕСА_1» від 18.11.2015 року № КВ 26 та декларації про готовність до експлуатації об'єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності «Реконструкція квартири № 169, 170 з розділенням на вісім окремих квартир по АДРЕСА_1» від 09.12.2015 року № КВ 13.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що перевірка, за результатами якої винесено оскаржуваний наказ, проведена на підставі незаконного наказу, в якому, у порушення положень ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», не зазначено суб'єкта та предмет перевірки. Крім того, за твердженням представника позивача, наслідки у вигляді скасування декларацій про початок виконання будівельних робіт та про готовність до експлуатації об'єкта можуть застосовуватись уповноваженим органом виключно у разі повідомлення у таких деклараціях недостовірних даних, які дають підстави вважати об'єкт самочинним будівництвом. Проте, у межах спірних правовідносин, як наголошено представником позивача, об'єкт не є самочинним будівництвом. При цьому, висновки перевіряючих про необхідність отримання містобудівних умов та обмежень є необґрунтованими, оскільки спірна реконструкція проводилась без змін зовнішньої конфігурації приміщень, а зазначення категорії складності об'єкта ІІ замість ІІІ є опискою, що також не є підставою вважати спірний об'єкт самочинним. Також, у позовній заяві зазначено, що позивач не є суб'єктом вчинення правопорушення, що стосується розроблення проектної документації, оскільки останній не є розробником та виконавцем проектної документації.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 листопада 2018 року в задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити адміністративний позов у повному обсязі.

В апеляційній скарзі Позивач не погоджується з рішенням суду першої інстанції, та посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Зокрема, Позивач зазначає, що наслідки у вигляді скасування реєстрації декларації можуть застосовуватись уповноваженим органом виключно у разу повідомлення в цій декларації недостовірних даних, які дають підстави вважати об'єкт самочинним будівництвом. Під час проведення перевірки, Відповідачем не встановлено жодних порушень, які б давали підстави вважати об'єкт реконструкції, об'єктом самочинного будівництва.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства.

26 лютого 2019 року через канцелярію Шостого апеляційного адміністративного суду надійшла заява про залучення до участі у справі Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Місце мрій 1Б» у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні Відповідача.

Клопотання обґрунтоване тим, що рішення про задоволення позову по справі прямо впливає на права та інтереси співвласників будинку по АДРЕСА_1, оскільки встановлює законність реконструкції квартири № 169, № 170 чим фактично позбавляє інших співвласників права спільної власності на частину місць загального користування, які були включені Позивачем до складу його квартир в результаті реконструкції.

Відповідно до частини 2 статті 49 КАС України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права, свободи, інтереси або обов'язки. Вони можуть бути залучені до участі у справі також за клопотанням учасників справи. Вступ третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, не має наслідком розгляд адміністративної справи спочатку.

28 лютого 2019 року колегія суддів протокольною ухвалою задоволено заяву Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Місце мрій 1Б» про залучення до участі у справі у якості третьої особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що Департаментом з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) проведено позаплановий захід державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб'єкта містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт щодо реконструкції квартир №№ 169, 170 з розділенням на вісім окремих квартир по АДРЕСА_1, за результатами чого складено акт від 03.08.2017 року № б/н.

Внаслідок проведення вказаної перевірки встановлено, ОСОБА_5 виконано будівельні роботи з реконструкції квартир АДРЕСА_1 шляхом приєднання терас, лоджій до квартир та надбудови 2-х поверхів з їх розділенням на вісім окремих квартир, що передбачає зміну зовнішньої конфігурації квартир.

Проектною документацією «Реконструкція квартир №№ 169, 170 з розділенням на вісім окремих квартир по АДРЕСА_1», розробленою ФОП ОСОБА_2, передбачено збільшення загальної площі квартир з 412,1 м кв. до 584,65 м кв. Проектна документація передана ФОП ОСОБА_2 замовнику будівництва розробленою з порушенням вимог законодавства, містобудівної документації, вихідних даних для проектування об'єктів містобудування, будівельних норм, державних стандартів і правил, а саме: без отримання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, а також без проведення обстежень технічного стану конструкцій щодо можливості реконструкції. Клас наслідків об'єкта будівництва визначений ФОП ОСОБА_2 як середній СС2 (категорія складності ІІІ). Натомість, категорія складності об'єкта будівництва зазначена замовником будівництва ОСОБА_5 у декларації про початок виконання будівельних робіт від 18.11.2015 №КВ 26 як ІІ. Отже, замовником будівництва наведено недостовірні у поданій декларації про початок виконання будівельних робіт від 18.11.2015 №КВ 26 у частині категорії складності.

Також, категорія складності об'єкта будівництва зазначено замовником будівництва ОСОБА_5 у декларації про готовність до експлуатації об'єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності, від 09.12.2015 року № КВ 13, як ІІ. Отже, замовником будівництва наведено недостовірні у поданій декларації про готовність до експлуатації об'єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності, від 09.12.2015 № КВ 13 у частині категорії складності.

На підставі викладеного, Департаментом з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) винесено наказ від 04.09.2017 року № 288 «Про скасування реєстрації декларацій про початок виконання будівельних робіт та про готовність до експлуатації об'єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності», яким наказано скасувати реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт «Реконструкція квартири №№ 169, 170 з розділенням на вісім окремих квартир по АДРЕСА_1» від 18.11.2015 року № КВ 26 (замовник - ОСОБА_5) та декларації про готовність до експлуатації об'єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності «Реконструкція квартири №№ 169, 170 з розділенням на вісім окремих квартир по АДРЕСА_1» від 09.12.2015 року № КВ 13 (замовник - ОСОБА_5).

Також, вказаним наказом визначено управлінню дозвільних процедур забезпечити невідкладне направлення копії наказу до Державної архітектурно-будівельної інспекції України для виключення запису щодо реєстрації вказаних декларації з єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, відомостей про повернення не доопрацювання, відмов у видачі, скасування та анулювання зазначених документів.

Вважаючи вказаний наказ протиправним та таким, що підлягає скасуванню, Позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що відсутність отриманих у встановленому порядку містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, не проведення обстежень технічного стану конструкцій щодо можливості реконструкції, у силу наведених положень ч. 1 ст. 376 Цивільного кодексу України, свідчить про самочинність спірного будівництва. Факт невірного зазначення у деклараціях класу наслідків об'єкта будівництва ІІ замість ІІІ Позивачем не заперечувався, а визнання вказаного як помилки не спростовує даної неточності у спірних деклараціях. Суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність законодавчо мотивованих підстав для визнання протиправним та скасування наказу Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 04.09.2017 року № 288 «Про скасування декларації про початок виконання будівельних робіт та про готовність до експлуатації об'єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності». Також, позовна вимога про зобов'язання Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) вчинити дії щодо внесення до реєстру дозвільних документів відомості про реєстрацію спірних декларацій також не підлягає задоволенню, з огляду на похідний характер останньої від розглянутої вище позовної вимоги (п. 23 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його обґрунтованим з огляду на таке.

Статтею 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, за приписами ч. 1 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється на об'єктах будівництва у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Плановою перевіркою вважається перевірка, що передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю, який затверджується керівником такого органу.

Позаплановою перевіркою вважається перевірка, що не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Підставами для проведення позапланової перевірки є: 1) подання суб'єктом містобудування письмової заяви про проведення перевірки об'єкта будівництва або будівельної продукції за його бажанням; 2) необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об'єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів; 3) виявлення факту самочинного будівництва об'єкта; 4) перевірка виконання суб'єктом містобудування вимог приписів органів державного архітектурно-будівельного контролю; 5) вимога головного інспектора будівельного нагляду центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, про проведення перевірки за наявності підстав, передбачених законом; 6) звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб'єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності; 7) вимога правоохоронних органів про проведення перевірки.

При цьому, постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року № 553 затверджено Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, який визначає процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил та ліцензійних умов провадження господарської діяльності, пов'язаної з будівництвом об'єкта архітектури, який за складністю архітектурно-будівельного рішення та (або) інженерного обладнання належить до IV і V категорії складності (далі - Порядок № 553).

Відповідно до п. 5 Порядку № 553 державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Пунктом 7 Порядку № 553 встановлено, що позаплановою перевіркою вважається перевірка, що не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Підставами для проведення позапланової перевірки є: подання суб'єктом містобудування письмової заяви про проведення перевірки об'єкта будівництва або будівельної продукції за його бажанням; необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об'єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів; виявлення факту самочинного будівництва об'єкта; перевірка виконання суб'єктом містобудівної діяльності вимог приписів органів державного архітектурно-будівельного контролю; вимога головного інспектора будівельного нагляду Держархбудінспекції щодо проведення перевірки за наявності підстав, встановлених законом; звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб'єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності; вимога правоохоронних органів про проведення перевірки.

Строк проведення позапланової перевірки не може перевищувати десяти робочих днів, а у разі потреби може бути одноразово продовжений за письмовим рішенням керівника відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю чи його заступника не більше ніж на два робочих дні.

Під час проведення позапланової перевірки посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю зобов'язана пред'явити службове посвідчення та надати копію направлення для проведення позапланової перевірки.

Зі змісту наведених законодавчих положень вмпливає, що розпорядчим документом, на підставі якого проводиться позапланова перевірка у сфері архітектурно-будівельного контролю та який підлягає пред'явленню суб'єкту перевірки, є саме направлення для проведення позапланової перевірки. Наявність та необхідність пред'явлення інших документів з метою проведення позапланової перевірки положеннями Порядку № 553, який містить спеціальні норми, що регулюють порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, не передбачена.

При цьому, як вірно зазначено судом першої інстанції, що приписи Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» не розповсюджують свою дії на спірні правовідносини, оскільки останні визначають виключно правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю).

Натомість, Позивач (замовник будівництва) у межах спірних правовідносин не виступає в якості суб'єкта господарювання.

Також, положеннями ч. 6 ст. 7 КАС України аналогія закону (застосування закону, що регулює подібні правовідносини) застосовується у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини.

Разом з тим, спірні правовідносини врегульовано положеннями Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку № 553, а тому у даному разі відсутня потреба у застосуванні аналогії закону.

Як вбачається зі змісту акта перевірки від 03.08.2017 року № б/н, перевірка спірного об'єкту проведена на підставі направлення від 24.07.2017 року № б/н, в якому, у свою чергу, в якості підстави для призначення позапланової перевірки вказано звернення голови ОСББ «Місце мрій 1Б» ОСОБА_3 від 07.07.2017 року за вх. № 073/5006.

Отже, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що твердження Позивача про незаконність перевірки, за наслідками якої винесено оскаржуваний наказ, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи, з чим погоджується колегія суддів.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі виявлення відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи без належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, а також у разі скасування містобудівних умов та обмежень реєстрація такої декларації, право на початок виконання підготовчих або будівельних робіт, набуте на підставі поданого повідомлення, підлягають скасуванню відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Про скасування декларації чи права на початок виконання підготовчих або будівельних робіт, набутого на підставі поданого повідомлення, відповідний орган державного архітектурно-будівельного контролю письмово повідомляє замовника протягом трьох робочих днів з дня скасування.

З наведено правової норми випливає, що реєстрація декларації про початок виконання будівельних робіт та про готовність до експлуатації об'єкту можуть бути скасовані за умови, якщо буде встановлено наявність у таких деклараціях недостовірних даних, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом.

Згідно з ч. 1 ст. 376 Цивільного кодексу України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Так, за висновками перевіряючих, ОСОБА_5 виконано будівельні роботи з реконструкції квартир АДРЕСА_1 шляхом приєднання терас, лоджій до квартир та надбудови 2-х поверхів з їх розділенням на вісім окремих квартир, що передбачає зміну зовнішньої конфігурації квартир.

При цьому, проектна документація передана ФОП ОСОБА_2 замовнику будівництва розроблена з порушенням вимог законодавства, містобудівної документації, вихідних даних для проектування об'єктів містобудування, будівельних норм, державних стандартів і правил, а саме: без отримання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, а також без проведення обстежень технічного стану конструкцій щодо можливості реконструкції.

Між тим, у позовній заяві та апеляційній скарзі Позивачем наголошено, що містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки не вимагаються у межах спірних правовідносин, з огляду на п. 25 Переліку об'єктів будівництва, для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються, затвердженого наказом Мінрегіонбуду від 07.07.2011 року № 109 (чинного станом на момент подання відповідних декларацій), а саме: містобудівні умови та обмеження не надаються у разі реконструкції житлових та нежитлових приміщень без зміни їх зовнішньої конфігурації, улаштування в існуючих житлових будинках, адміністративно-побутових будівлях підприємств та громадських будівлях вбудованих приміщень громадського призначення.

Разом з тим, в акті перевірки, вказано про зміну зовнішньої конфігурації квартир за результатами реконструкції квартир АДРЕСА_1, що не спростовано Позивачем та його представником під час судового розгляду даної справи належними та достатніми доказами та, відповідно, вимагає отримання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки у встановленому порядку, чого зроблено не було.

Отже, відсутність отриманих у встановленому порядку містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, не проведення обстежень технічного стану конструкцій щодо можливості реконструкції, у силу наведених положень ч. 1 ст. 376 Цивільного кодексу України, свідчить про самочинність спірного будівництва.

Факт невірного зазначення у деклараціях класу наслідків об'єкта будівництва ІІ замість ІІІ Позивачем не заперечувалось, а визнання вказаного як помилки не спростовує даної неточності у спірних деклараціях.

Крім того, посилання Позивача в апеляційній скарзі на п. 25 Порядку надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст, затверджений наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 07.07.2011 року № 109, колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки проект «Реконструкція квартири АДРЕСА_1» передбачає надбудову, про що зазначено в розділі 2 проекту на об'єкту будівництва «Архітектурно-конструктивні рішення», яка конструктивно збільшує загальну площу з 412,1 м кв. до 584, 65 м кв та змінює зовнішню конфігурацію об'єкту будівництва, чим порушено ч. 8 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Таким чином, зазначений вище проект виконання робіт передбачає надбудову, що у свою чергу змінює геометричні розміри будівлі (підтверджується відповідною фотофіксацією) та потребує отримання містобудівних умов і обмежень.

При цьому, стаття 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» передбачає, що будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Згідно зі змістом ст. 1 Закону України «Про архітектурну діяльність», проект - документація для будівництва об'єктів архітектури, що складається з креслень, графічних і текстових матеріалів, інженерних і кошторисних розрахунків, які визначають містобудівні, об'ємно-планувальні, архітектурні, конструктивні, технічні та технологічні рішення, вартісні показники конкретного об'єкта архітектури, та відповідає вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про будівельні норми», державні будівельні норми - нормативний акт, затверджений центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері будівництва.

За приписами статті 2 Закону України «Про будівельні норми», дія цього Закону поширюється на суб'єктів господарювання незалежно від форми власності, які провадять будівельну, містобудівну, архітектурну діяльність і забезпечують виготовлення продукції будівельного призначення, а також на органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Статтею 11 Закону України «Про будівельні норми» встановлено, що застосування будівельних норм або їх окремих положень є обов'язковим для всіх суб'єктів господарювання незалежно від форми власності, які провадять будівельну, містобудівну, архітектурну діяльність та забезпечують виготовлення продукції будівельного призначення.

Відповідно до ДБН В.3.2-2-2009 «Реконструкція, ремонт, реставрація об'єктів будівництва. Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт» реконструкція житлового будинку - перебудова житлового будинку з метою поліпшення умов проживання, експлуатації, зміни кількості житлових квартир, загальної і житлової площі тощо у зв'язку зі зміною геометричних розмірів, функціонального призначення, заміною окремих конструкцій, їх елементів, основних техніко-економічних показників.

Згідно з п. 5.5 ДБН В.3.2-2-2009 «Реконструкція, ремонт, реставрація об'єктів будівництва. Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт» обстеження конструкцій фундаментів, підземних і наземних частин житлових будинків є обов'язковим при розробленні проектів реконструкції і капітального ремонту і повинно включати:збір, вивчення та аналіз наявної проектно-технічної документації і архівних матеріалів попередніх обстежень конструкцій будинків (якщо вони проводилися) і стану ґрунтів; архітектурні обмірювання (плани кожного поверху, підвалу, підпілля, технічного поверху, розрізи); обмірювання обстежуваних несучих конструкцій і їх елементів; попереднє візуальне обстеження конструкцій;детальне обстеження технічного (фізичного) стану несучих конструкцій підземних і наземних частин будинків (фундаментів, стін підвалів, зовнішніх і внутрішніх стін, колон, перекриттів, балконів, терас, лоджій, еркерів, даху тощо) з визначенням характеристик міцності конструктивних матеріалів, а також наявності і ступеня прояву деформацій і пошкоджень (тріщин, прогинів, вигинів, зсувів, спучування, вологості тощо); геодезичні виміри величин осідань (просідань) фундаментів, а також відхилень несучих і огороджувальних конструкцій будинків і їх частин від вертикалі і горизонталі; обстеження огороджувальних та інших конструкцій з метою виявлення уражень грибками, жуками, шкідливими комахами та іншими біологічними бактеріями; оцінку технічного стану конструкцій за результатами обстеження (технічний висновок).

При цьому, відповідно до абз. 3 ст. 23 Закону України «Про архітектурну діяльність» замовники на проектування і будівництво об'єктів архітектури мають право, зокрема затверджувати проект, якщо він не суперечить законодавству, містобудівним умовам та обмеженням забудови земельної ділянки.

За приписами ч. 1 ст. 31 Закону України «Про архітектурну діяльність» проектна документація на будівництво об'єктів розробляється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади з питань будівництва, містобудування та архітектури, з урахуванням вимог містобудівної документації та вихідних даних і дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил та затверджується замовником.

За таких обставин, проект може вважатися юридично значимим документом, який має юридичну силу та створює правові наслідки, за умови його відповідності встановленим вимогам і лише у разі дотримання таких вимог проект може бути затверджений замовником.

Самочинним також вважається будівництво, яке здійснюється хоча і на підставі проекту, але за наявності істотних порушень зазначених норм та правил як у самому проекті, так і при будівництві, за наявності рішень спеціально уповноважених органів про усунення порушень.

Згідно з ст. 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 815/5987/16 (№ К/9901/3595/18).

Отже, судом першої інстанції вірно встановлено, що відсутність отриманих у встановленому законодавством порядку містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, не проведення обстежень технічного стану конструкції щодо можливості реконструкції, у силу наведених положень ч. 1 ст. 376 Цивільного кодексу України, свідчить про самочинність спірного будівництва, з чим погоджується колегія суддів.

Відповідно до п. 11 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року № 466, замовник несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданому ним повідомленні, за виконання будівельних робіт без подання повідомлення та за порушення вимог, визначених цим Порядком, відповідно до Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вказане спростовує твердження Позивача про те, що він не є суб'єктом вчинення виявленого правопорушення.

З урахуванням вищенаведеного, суд першої інстанції правомірно дійшов до висновку про відсутність законодавчо мотивованих підстав для визнання протиправним та скасування наказу Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 04.09.2017 року № 288 «Про скасування декларації про початок виконання будівельних робіт та про готовність до експлуатації об'єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності».

Також, позовна вимога про зобов'язання Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) вчинити дії щодо внесення до реєстру дозвільних документів відомості про реєстрацію спірних декларацій також не підлягає задоволенню, з огляду на похідний характер останньої від розглянутої вище позовної вимоги (п. 23 ч. 1 ст. 4 КАС України), з чим також погоджується колегія суддів.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи ОСОБА_5, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 листопада 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: Г.В. Земляна

І.О. Лічевецький

Повний текст складено 26.03.2019 року.