Справа № 1340/4204/18
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2019-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2019 рокуЛьвів№ 857/1852/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Курильця А.Р.,

за участю секретаря судового засідання Чопко Ю.Т.,

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2018 року про закриття провадження у справі № 1340/4204/18 (ухвала постановлена в м. Львові, головуючий суддя Лунь З.І., повний текст ухвали складено та підписано 20.12.2018) за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Львівської міської ради, третя особа Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради про визнання протиправною і скасування ухвали,

в с т а н о в и в:

ФОП ОСОБА_2 14.09.2018 звернулася в суд із адміністративним позовом до Львівської міської ради, третя особа Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради, в якому просила визнати протиправним та скасувати п.п. 1.3 п. 1 Ухвали Львівської міської ради (13-та сесія 7-го скликання) №3524 від 07.06.2018 «Про затвердження переліку обєктів комунальної власності м.Львова на пл. Ринок,12, пл. Ринок, 3, пл. Ринок,38, вул. Варшавській,1, вул. Тернопільській, 1-а, вул. Б.Хмельницького, 146, пл. Св.Теодора, 11, вул. Замарстинівській, 41, вул. Героїв Майдану, 28, вул. Жовківській, 47-а, які підлягають приватизації способом продажу на аукціоні».

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2018 року закрито провадження у справі, так як даний спір не належить до юрисдикції адміністративного суду.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ФОП ОСОБА_2 оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та справу направити до суду першої інстанції за встановленою підсудністю.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права. Апелянт вважає, що даний спір належить до юрисдикції адміністративного суду. Вказує, що дії суду першої інстанції чинять перешкоди у її доступі до правосуддя.

Сторони не скористалися правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

У судовому засіданні представник Львівської міської ради просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, вважаючи його законним та обгрунтованим.

Інші учасники справи в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, тому колегія суддів, у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України, вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності.

Заслухавши суддю - доповідача, представника відповідача, перевіривши підстави для апеляційного перегляду відповідно до доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Закриваючи провадження у даній справі суд першої інстанції виходив з того, що даний спір не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративного судочинства.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Завданням адміністративного судочинства згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС) є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Разом з тим неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб'єкт владних повноважень, а предметом перегляду його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Відповідно до частини 5 статті 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Частиною 5 статті 60 цього ж Закону визначено, що органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Згідно з п. 31 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» прийняття рішень про передачу іншим органам окремих повноважень щодо управління майном, яке належить до комунальної власності відповідної територіальної громади, визначення меж цих повноважень та умов їх здійснення

Як видно з матеріалів справи, позивач оскаржує Ухвалу Львівської міської ради (13-та сесія 7-го скликання) №3524 від 07.06.2018 «Про затвердження переліку обєктів комунальної власності м.Львова на пл.Ринок,12, пл.Ринок, 3, пл.Ринок,38, вул.Варшавській,1, вул.Тернопільській,1-а, вул.Б.Хмельницького 146, пл.Св.Теодора,11, вул.Замарстинівській,41, вул.Героїв Майдану,28, вул.Жовківській,47-а, які підлягають приватизації способом продажу на аукціоні» в частині, що стосується приміщення за адресою м. Львів, площа Ринок,38.

Обґрунтовуючи незаконність дій відповідача зазначила, що вищевказані приміщення орендує з 2001 року, здійснювала необхідний догляд за приміщеннями, їх реконструкцію, ремонти та інші покращення, які не лише погоджувались, але і вимагались орендодавцем та органами влади, так як приміщення є обєктом історичної та культурної спадщини. З огляду на це вважає, що має переважне право на викуп даних приміщень, а Львівська міська рада протиправно вирішила продати їх шляхом виставлення на аукціон, тобто фактично оспорюється спосіб приватизації спірного приміщення.

Колегія суддів вважає, що оспорювання правомірності рішення Львівської міської ради про внесення приміщень в перелік обєктів, що підлягають приватизації має вирішуватися не в порядку адміністративної юрисдикції, оскільки міська рада в даному випадку діє не як субєкт владних повноважень, а як власник майна та здійснює право на відчуження його третім особам.

Обставини справи свідчать, що у спірних правовідносинах відповідачем не здійснюються владні управлінські функції та відсутній елемент підпорядкування.

Фактично вимоги у даній справі заявлено на захист від реалізації нерухомого майна третім особам, орендарем якого згідно позову є позивач, яка вважає порушення її права на викуп спірних приміщень, що в свою чергу свідчить про спір про право.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що у справі, яка розглядається, оскаржується законність рішення і дій Львівської міської ради щодо майна, стосовно якого існує спір про право, а тому цей спір не пов'язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, що виключає його розгляд у порядку адміністративного судочинства.

Вказана правова позиція висловлена ОСОБА_3 Палатою Верховного Суду у постанові від 13 березня 2018 року у справі №461/14599/13-а (провадження №11-101апп18) та відповідає викладеному у постанові ОСОБА_3 Верховного Суду від 11.09.2018 по справі №817/2398/15 (а.с.110-112).

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що даний спір підлягає розгляду за правилами Господарського процесуального кодексу України.

Згідно ст.316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись статтями 243, 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2018 року про закриття провадження у справі № 1340/4204/18 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_4
судді ОСОБА_5
ОСОБА_6
Повне судове рішення складено 27.03.2019