Справа № 320/7015/18
Суддя: Терлецька О.О.
Дата ухвалення: 2019-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2019 року справа №320/7015/18

Суддя Київського окружного адміністративного суду Терлецька О.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Яготинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, правонаступником якого є Переяслав-Хмельницьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області, щодо прийняття розпорядження начальника Яготинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області від 22.04.2016 року "Про тимчасове закриття до з'ясування фактичного місця проживання пенсійної справи та особового рахунку №101375 ОСОБА_1";

- зобов'язати Переяслав-Хмельницьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області відновити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, нарахування пенсії та провести перерахунок та виплату з 01.04.2016 року.

В обґрунтування чого зазначив, що вказані дії відповідача порушують право позивача на гідне життя та мирне володіння своїм майном, гарантовані статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому просить суд адміністративний позов задовольнити.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 02.01.2019 відкрито спрощене провадження в даній адміністративній справі без проведення судового засідання.

Заперечуючи проти позову, відповідач просить суд відмовити в задоволенні адміністративного позову з підстав, викладених у в письмовому відзиві та вважає, що Переяслав-Хмельницьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області діє на підставі та в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на таке.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, - є пенсіонером України (посвідчення серії АД №327601) і перебуває на обліку в ОСОБА_2 об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Київської області.

ОСОБА_1 зазначає, що тимчасово проживає у Королівстві ОСОБА_3 у онуки, до якої поїхала з метою пройти профілактичне лікування, а згодом, внаслідок отриманої травми (перелом шийки стегна), змушена була залишитися у онуки до видужання. Процес її лікування та одужання триває і на даний час. Щороку влітку з ОСОБА_3 до України приїжджав на місяць її зять (чоловік доньки) - ОСОБА_4, який теж тимчасово проживає у доньки у ОСОБА_3, і якому позивач видала 16.07.2018 Довіреність на вчинення від імені позивача певних дій, в тому числі й на отримання пенсії (довіреність посвідчена віце-консулом України в Королівстві ОСОБА_3 Бодровою 16.07.2018 року та зареєстровано в реєстрі за № 570/652).

В липні 2018 року ОСОБА_4 стало відомо з інформації, яку він отримав в Яготинському відділі обслуговування громадян ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, про те, що з квітня 2016 року виплата пенсії ОСОБА_1 тимчасово призупинена і таке призупинення виплати пенсії сталося внаслідок встановлення факту непроживання ОСОБА_1 за адресою реєстрації (акт від 03.03.2016 року, складений депутатом Яготинської міської ради ОСОБА_5І.).

У вересні 2018 року на адвокатський запит від відповідача надійшла відповідь (лист № 86/Т.-01 від 30.08.2018 року), з якої слідує, що з 01.04.2016 року на підставі розпорядження начальника Яготинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області від 22.04.2016 року виплата пенсії ОСОБА_1 тимчасово призупинена до з'ясування фактичного її місця проживання. Підставою розпорядження начальника Яготинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області від 22.04.2016 року став акт обстеження від 03.03.2016 року депутата Яготинської міської ради ОСОБА_5, яким встановлено, що ОСОБА_1 за адресою її реєстрації не проживає.

Також у даному листі відповідач зазначив, що поновити виплату пенсії буде можливим лише у разі особистого звернення позивача.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернулась з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами спору, суд вважає за необхідне звернути увагу на наступні обставини справи та приписи законодавства.

ОСОБА_1 є громадянкою України. У відповідності до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно ст. 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Позивачка, тимчасово проживаючи в ОСОБА_3, як громадянка України, має такі ж самі конституційні права, як і інші громадяни України, так як Конституція України та пенсійне законодавство України не допускає обмеження права на соціальний захист, зокрема, права на отримання пенсії, за ознакою місця проживання громадянина України.

Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно- правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Правові норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно з ст. 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від'їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України,

Рішенням Конституційного Суду України N9 25-рп/2009 від 7 жовтня 2009 року пункт 2 частини 1 статті 49, другого речення статті 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» щодо припинення виплати пенсії пенсіонерам на час постійного проживання за кордоном у разі, якщо Україна не уклала з відповідною державою міжнародний договір з питань пенсійного забезпечення і якщо згода на обов'язковість такого міжнародного договору не надана Верховною Радою України було визнано таким, що не відповідає Контитуції України (є неконституційним).

Отже, з 7 жовтня 2009 року порядок виплати пенсії громадянам, які виїхали на постійне місце проживання за кордон, регулюється нормами Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» з урахуванням рішення Конституційного Суду України щодо неконституційності положень п.2 ч.І ст. 49, другого речення ст. 51 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування».

ОСОБА_1 у 2016 році тимчасово виїхала на лікування до ОСОБА_3, а остільки отримала складну травму (перелом шийки стегна), тому й на даний час змушена проживати та отримувати медичні послуги в ОСОБА_3. На ім'я позивачки в Україні в установі банку відкритий картковий рахунок, про що було подано відповідну заяву до органу ПФУ про направлення коштів (пенсії).

Крім того, як зазначив Європейський суд з прав людини (далі - ЄСП/1) у рішенні у справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 7 лютого 2014 року, право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення).

У пункті 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція), згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи те, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов'язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов'язані враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі й у рішенні у справі «Пічкур проти України», як джерело права відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-І// «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

У свою чергу, як зазначив Верховний Суд України у своїй постанові від 6 жовтня 2015 року справа № 21-2419а15, з дня набрання чинності рішення Конституційного Суду України від 7 жовтня 2009 року №25-рп/2009 управління ПФУ має відновити виплату пенсії громадянам України, які виїхали на постійне місце проживання за кордон.

Стаття 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлює, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають особи, яким до дня набрання чинності цим Законом була призначена пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

У зв'язку з зазначеним, суд вважає вимоги позивача: визнати протиправними дії Яготинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, правонаступником якого є Переяслав-Хмельницьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області, щодо прийняття розпорядження начальника Яготинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області від 22.04.2016 року "Про тимчасове закриття до з'ясування фактичного місця проживання пенсійної справи та особового рахунку №101375 ОСОБА_1"; зобов'язати Переяслав-Хмельницьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області відновити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, нарахування пенсії та виплату з 01.04.2016 року, є обгрунтованими та такими, що підлягають до задоволення, а правова позиція відповідача є такою, що не узгоджується з Конвенцією Про захист прав і основоположних свобод людини, рішеннями ЄСП/1, Рішенням Конституційного Суду України № 25-рп/2009 від 7 жовтня 2009 року.

Разом з тим, суд відмовляє в задоволенні вимоги позивача щодо здійснення перерахунку пенсії у відповідності до зростання прожиткового мінімуму для відповідної категорії громадян, а також з застосуванням індексації грошових доходів, оскільки позов не містить опис обставин порушення відповідачем прав позивача щодо здіснення перерахунку.

Згідно з частиною першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Разом з тим, відповідач як суб'єкт владних повноважень не надав суду доказів на підтвердження правомірності прийнятого ним рішення.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог, а тому та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Яготинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, правонаступником якого є Переяслав-Хмельницьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області, щодо прийняття розпорядження начальника Яготинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області від 22.04.2016 року "Про тимчасове закриття до з'ясування фактичного місця проживання пенсійної справи та особового рахунку №101375 ОСОБА_1".

Зобов'язати Переяслав-Хмельницьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області відновити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, нарахування пенсії та виплату з 01.04.2016 року.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Терлецька О.О.