Справа № 522/14707/18
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2019-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2019 р.м.ОдесаСправа № 522/14707/18
Головуючий в 1 інстанції: Соколенко О. М.

Судова колегія П'ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Крусяна А.В.,

Яковлєва О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 січня 2019р. по справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування постанов, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2018р. ГУ ПФУ в Одеській області звернулося в суд із адміністративним позовом до УДВС ГТУЮ в Одеській області, в якому просило визнати протиправними та скасувати постанови від 2.08.2018р.:

- ВП №56504633 про накладення штрафу у розмірі 10 200 грн.;

- ВП №56504633 про стягнення виконавчого збору у розмірі 14 892 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що рішення суду по справі №522/15527/17, на підставі якого видано виконавчий лист, та відкрито виконавче провадження добровільно виконано УПФ ще до відкриття виконавчого провадження, про що було повідомлено відділ примусового виконання рішень листом від 15.06.2018р.. Посилаючись на вказане, позивач вважає, що оскільки боржником виконано всі вимоги виконавчого листа №522/15527/17 від 22.05.2018р, у відповідності до п.9 ч.1 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавче провадження за №56504633 підлягало закінченню у зв'язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Однак, державний виконавець 13.07.2018р. виніс постанову про накладання штрафу у розмірі 5 100грн., яка оскаржується в окремому позовному провадженні, а в подальшому виніс постанову від 2.08.2018р. про накладення штрафу розмірі 10 200грн.. На думку позивача, за цих обставин, постанова про стягнення виконавчого збору також є безпідставною.

Посилаючись на вищезазначене УПФ просило позов задовольнити в повному обсязі.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23 січня 2019р. адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною та скасовано постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в Одеській області про накладення штрафу у розмірі 10 200 грн. від 2.08.2018р. по ВП №56504633.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з УДВС ГТУЮ в Одеській області на користь позивача судовий збір у загальному розмірі 716,25 грн. пропорційно до розміру задоволених вимог.

В апеляційній скарзі ГУ ПФУ в Одеській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм права, просить рішення суду в частині відмови у задоволені позову скасувати та прийняти нове судове рішення, яким визнати неправомірною та скасувати постанову від 2.08.2018р. ВП №56504633 про стягнення виконавчого збору у розмірі 14 892грн..

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволені частини позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку, про відсутність підстав для визнання протиправною та скасування оскаржуваної постанови ВП №56504633 від 2.08.2018р., оскільки остання прийнята державним виконавцем на підставі та в межах діючого законодавства.

Вирішуючи спір в межах доводів апеляційної скарги, яка не містить заперечень на рішення в частині задоволення позовних вимог судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об'єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції встановлено, що на підставі заяви стягувача про примусове виконання виконавчого листа за №522/15527/17, виданого 22.05.2018р. Приморським районним судом м.Одеси про зобов'язання ГУ ПФУ в Одеській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_2 з 1.01.2016р. у відповідності до ст.63 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» та здійснити одноразово виплату не отриманої суми пенсії без обмеження будь-яким строком, постановою від 1.06.2018р. відкрито виконавче провадження ВП №56504633.

Зазначена постанова була отримана УПФ 6.06.2018р..

11.07.2018р. стягувач повідомив державного виконавця про невиконання боржником рішення суду після відкриття виконавчого провадження.

13.07.2018р. державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 5 100грн. за невиконання рішення суду без поважних причин, зазначено про необхідність виконати рішення суду протягом десяти днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення суду.

30.07.2018р. стягувачем надано заяву про повторне невиконання боржником рішення суду.

2.08.2018р. державним виконавцем відповідно до вимог ст.ст.63, 75 ЗУ «Про виконавче провадження» винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 10 200грн. за повторне невиконання рішення суду без поважних причин.

2.08.2018р. державним виконавцем до органу досудового розслідування направлено повідомлення про вчинення злочину.

Також, судом першої інстанції встановлено, що 2.08.2018р. старшим державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області Носенком С.Б. прийнято постанову про стягнення виконавчого збору у ВП №56504633, якою керуючись ст.ст.3, 27, 40 ЗУ «Про виконавче провадження» постановлено стягнути з боржника - ГУ ПФУ в Одеській області, виконавчий збір у розмірі 14 892грн..

Перевіряючи законність та обґрунтованість дій та рішень УДВС, з урахуванням підстав, за якими позивач пов'язує їх протиправність та незаконність, судова колегія виходить з наступного.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Порядок прийняття оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору регулювався положеннями ЗУ «Про виконавче провадження» № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII).

Частинами 1 та 2 ст.27 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

За приписами п.1-6 ч.5 ст.27 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавчий збір не стягується:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Також, ч.9 ст. 27 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Згідно ч.3 ст.40 Закону №1404-VIII у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених п.1, 3, 4, 6 ч.1 ст.37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених п.1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев'ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 ч.1 ст.39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, постановою ВП №65504633 від 2.08.2018р. виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа за №522/15527/17, виданого 22.05.2018р. Приморським районним судом м.Одеси закінчено на підставі п.11 ч.1 ст.39 Закону №1404-VIII.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про законність оскарженої постанови про стягнення виконавчого збору, оскільки за нормами ст.27 вказаного Закону, яка містить вичерпний перелік підстав та умови за якими виконавчий збір не стягується, зокрема, не визначено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі п.11 ч.1 ст.39 цього Закону.

Апеляційний суд вважає помилковими доводи пенсійного органу, що державним виконавцем не було вчинено жодних дій, спрямованих на виконання рішення суду по справі №522/15527/17, оскільки з аналізу норми Закону №1404-VIII вбачається, що примусове виконання судового рішення розпочинається з моменту прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження, якщо інше не передбачено законом. Під час вчинення виконавчих дій виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначається про стягнення виконавчого збору у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Що стосується доводів УПФ про самостійне виконання судового рішення до відкриття виконавчого провадження, а саме 21.03.2018р. згідно постанови КМУ від 21.02.2018р. №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», на підставі наданої ліквідаційною комісією ГУ МВС України в Одеській області довідки про розмір грошового забезпечення за нормами, чинними на 1.01.2016р. здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_2, про що повідомило УДВС, судова колегія вважає вказані посилання пенсійного органу на постанову КМУ за №103 від 21.02.2018р. безпідставним, оскільки остання передбачає проведення перерахунку та розстрочення пенсійними органами виплати перерахованих підвищених пенсій всім особам, зазначеним у п.1 Постанови та не регламентує проведення перерахунку та виплату перерахованих пенсій за рішеннями судів.

Отже, апеляційний суд звертає увагу на те, що встановлений зазначеною постановою порядок здійснення перерахунку та виплати пенсій не може застосовуватись до того періоду, який передує часу прийняття такої постанови і охоплюється рішенням суду, що набрало законної сили. Це відповідає положенням ст.58 Конституції України, за змістом якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

До того ж, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 9.11.2018р. по справі №522/13906/18 за позовом ГУ ПФУ в Одеській області до УДВС ГТУЮ в Одеській області (що є сторонами у даній справі) про визнання протиправною та скасування постанови від 13.07.2018р. ВП №56504633 про накладення штрафу у розмірі 5 100грн. встановлено невиконання пенсійним органом судового рішення на підставі якого відкрито ВП №56504633.

Зазначене судове рішення набрало законної сили 3.01.2019р., а тому відповідно до положень ч.4 ст.78 КАС України зазначені обставини не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволені позову ГУ ПФУ в Одеській області.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.246, 315, 316 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 січня 2019р. в частині відмову у задоволені адміністративного позову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови від2.08.2018р. ВП №56504633 про стягнення виконавчого збору у розмірі 14 892 грн. - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її постановлення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: А.В. Крусян

О.В. Яковлєв