Справа № 2140/1653/18
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2019-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2019 р.м.ОдесаСправа № 2140/1653/18

Категорія:10.1 Головуючий в 1 інстанції: Морська Г.М. рішення суду першої інстанції прийнято у м. Херсон 30 листопада 2018 року о 14:00

Судова колегія Пятого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача: ОСОБА_1,

суддів: Градовського Ю.М., Крусяна А.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2018 року, у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги Головному управлінню Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-20395-17 від 19 березня 2018 року

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2018 року задоволено адміністративний позов.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що є помилковим висновок суду першої інстанції про задоволення позивних вимог, так як у звязку із наявністю у позивача заборгованості зі сплати єдиного внеску, яка самостійно визначена ним у встановленому порядку, контролюючим органом правомірно складено та направлено оскаржувану вимогу про сплату боргу (недоїмки).

В свою чергу, позивачем подано відзив на вказану апеляційну скаргу, відповідно до якого вбачається, що судом першої інстанції прийнято правомірне рішення про задоволення позовних вимог, так як помилкова подача позивачем звіту за 2017 рік не свідчить про його добровільну участь у системі страхування.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрована як фізична-особа підприємець з 03 листопада 2017 року.

При цьому, починаючи з 01 грудня 2018 року позивач обрав спрощену систему оподаткування, що підтверджується витягом з реєстру платників єдиного податку від 15 листопада 2017 року № 207.

В свою чергу, 15 лютого 2018 року позивачем відправлено до Новотроїцького відділення Генічеської ОДПІ звітність про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017 рік за себе, із самостійно визначеною сумою єдиного внеску, у загальній сумі 8 448,00 грн.

Внаслідок чого, у звязку з несплатою вищевказаних зобовязань, позивачем отримано вимогу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску від 19 березня 2018 року № Ф-20395-17.

Між тим, 17 липня 2018 року позивач звернувся до Новотроїцького відділення Генічеської ОДПІ із заявами про визнання поданої звітності недійсною та поданою помилково, оскільки вона як ФОП перебуває на спрощеній системі оподаткування, є інвалідом ІІІ групи, отримує соціальну допомогу та не підписувала договір про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, відтак не повинна сплачувати ЄСВ за себе.

В свою чергу, листом від 23 серпня 2018 року № 1573/3/21-22-13-03 позивачу роз'яснено відсутність можливості подання звітності з ЄСВ за один і той самий період, а також виправлення зазначеного позивачем виду помилок.

Не погоджуючись з вказаними обставинами позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

За наслідком встановлених обставин судом першої інстанції зроблено висновок про задоволення позовних вимог, так як у позивача відсутній обовязок сплачувати відповідні суми єдиного внеску, з яким погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Так, Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно ч. 4 ст. 4 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» особи, зазначені у пунктах 4 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до п. 59.1 ст. 59 ПК України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно п. 59.4 ст. 59 ПК України, податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Колегією суддів встановлено, що у межах спірних правовідносин позивачем, як субєктом підприємницької діяльності, оскаржено отриману вимогу про сплату заборгованості з єдиного внеску від 19 березня 2018 року.

При цьому, сторонами у справі не заперечується, що зазначена у відповідній вимозі сума єдиного внеску за 2017 рік самостійно визначена позивачем у поданому ним звіті.

Проте, подаючи даний адміністративний позов позивачем зазначено, що ним помилково визначено суму спірного зобовязання у поданому ним звіті, а також про те, що він є людиною з обмеженими можливостями та перебуває на пенсійному обліку, а як наслідок може сплачувати єдиний внесок виключно у добровільному порядку.

В свою чергу, зібраними доказами у справі підтверджуються факт наявності у позивача інвалідності та перебування на пенсійному обліку, який також не заперечується податковим органом.

Між тим, з вищевикладених положень чинного законодавства вбачається, що особи з інвалідністю та які перебувають на пенсійному обліку можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їхньої добровільної участі в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

При цьому, добровільна участь особи, яка виявили бажання бути платником єдиного внеску, передбачає укладення особою договору на добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

В свою чергу, у матеріалах справи відсутній договір про добровільну участь позивача у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, існування якого також не підтверджено податковим органом, а тому на думку колегії суддів, помилкова подача позивачем спірного звіту не свідчить про його добровільну участь у системі страхування.

Внаслідок чого, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог та скасування оскаржуваної податкової вимоги.

Враховуючи вищевикладене судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі залишити без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2018 року без змін.

Судові витрати, а саме сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Головне управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів після складання повного судового рішення, відповідно до вимог ст. 243 КАС України.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4