Справа № 360/49/19
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2019-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2019 року справа №360/49/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Блохіна А.А.

ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту захисту економіки Національної поліції України на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2019 року у справі № 360/49/19 (головуючий І інстанції С.В. Борзаниця) за позовом ОСОБА_2 до Департаменту захисту економіки Національної поліції України про встановлення відсутності компетенції та визнання дій неправомірними, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Департаменту захисту економіки Національної поліції України про встановлення відсутності компетенції у Департаменту захисту економіки Національної поліції України щодо здійснення контролю та перевірки своєчасності подачі Декларації за 2016 рік ОСОБА_2; визнання неправомірними дії щодо здійснення контролю та перевірки своєчасності подачі Декларації позивачем за 2016 рік та складання за результатами здійсненого контролю та перевірки своєчасності подачі Декларації протоколу від 29.11.2018 № 280 про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відносно ОСОБА_2 за ознаками частини першої статті 172-6 КУпАП.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2019 року позов задоволено частково, визнано неправомірними дії Департаменту захисту економіки Національної поліції України щодо складання за результатами здійсненого контролю та перевірки своєчасності подачі ОСОБА_2 Декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2016 рік протоколу від 29.11.2018 року № 280 про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією за ознаками частини першої статті 172-6 КУпАП. В інший частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині визнання неправомірними дій щодо складання за результатами здійсненого контролю та перевірки своєчасності подачі декларації осіб, уповноважених на виконання функції держави або місцевого самоврядування за 2016 рік, протоколу про адміністративне правопорушення від 29.11.2018 року №280 за ознаками ч.1 ст.172-6 КУпАП, а провадження в цій частині закрити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Відповідач вважає, що судом першої інстанції не прийнято до уваги, що УЗЕ в Луганській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України здійснило збір інформації відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП з метою доведення факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.172-6 КУпАП. Відповідач також зазначив, що за приписами ст.257 КУпАП протокол про адміністративні правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.172-6 КУпАП, складений відносно позивача передано до Старобільського районного суду Луганської області. Наразі рішення за результатами розгляду складеного відносно позивача протоколу та інших зібраних матеріалів судом не прийнято, справу про адміністративне правопорушення №3/431/800/18 (провадження №431/6665/18) не розглянуто. Відповідно до ч.2 ст. 19 КАС юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи про накладення адміністративних стягнень, крім випадків, визначених цим Законом. Оскільки складання працівником УЗЕ в Луганській області відносно позивача протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.172-6 КУпАП відбулось у рамках адміністративного провадження, оскарження такої процесуальної дії повинно здійснюватися у порядку, встановленому КУпАП в рамках розгляду справи про адміністративне правопорушення та не може бути предметом оскарження у порядку, визначеному КАС України.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що 29.11.2018 старшим оперуповноваженим в ОВС відділу протидії злочинам в аграрному секторі, лісовій галузі, сфері земельних відносин та інтелектуальної власності УЗЕ в Луганській області ДЗЕ Національної поліції України майором поліції ОСОБА_3 складений протокол про вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією за частиною першою статті 172-6 КУпАП, відносно позивача (а.с. 17-19).

Наведені обставини сторонами не оспорюються.

Частиною другою статті 55 Конституції України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

За приписами частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Суд апеляційної інстанції вважає, що адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен установити, що в зв'язку з прийняттям рішенням чи вчиненням дій (допущення бездіяльності) суб'єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.

Вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особі, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення). Тобто, порушення або оспорювання прав та інтересів особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов'язковими.

Таким чином, підставами для визнання протиправним дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень є невідповідність їх вимогам чинного законодавства. При цьому, обов'язковою умовою для визнання таких дій/бездіяльності протиправними є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Разом з тим, складання протоколу - це процесуальні дії суб'єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є рішенням суб'єкта владних повноважень, а тому позовні вимоги, спрямовані на фактичне визнання його незаконним, не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено право особи, права та свободи якої було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушених прав та бути адекватним наявним обставинам.

Разом із тим, розгляд питання правомірності складання протоколу про адміністративне правопорушення в окремому позовному провадженні без аналізу матеріалів про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та рішення суб'єкта владних повноважень, винесеного за результатами їх розгляду, у сукупності з іншими доказами, не дозволить ефективно захистити та відновити порушене право позивача, не відповідає завданням адміністративного судочинства та у подальшому може призвести до виникнення нових судових спорів.

Беручи до уваги наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що вимоги позивача про визнання неправомірними дії щодо здійснення контролю та перевірки своєчасності подачі декларації та складання протоколу про адміністративне правопорушення не можуть бути розглянуті в порядку адміністративного судочинства, а тому судом першої інстанції безпідставно задоволено позов в цій частині.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним судом у постановах від 07 лютого 2019 року у справі №640/6550/15-а, від 10 травня 2018 року у справі №760/9462/16-а.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволені позовних вимог.

Керуючись статтями 23, 33, 139, 292, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту захисту економіки Національної поліції України на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2019 року у справі № 360/49/19 задовольнити.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2019 року у справі №360/49/19 скасувати в частині визнання неправомірними дії Департаменту захисту економіки Національної поліції України щодо складання за результатами здійсненого контролю та перевірки своєчасності подачі ОСОБА_2 Декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2016 рік протоколу від 29.11.2018 року № 280 про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією за ознаками частини першої статті 172-6 КУпАП.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Департаменту захисту економіки Національної поліції України про визнання неправомірними дії Департаменту захисту економіки Національної поліції України щодо здійснення контролю та перевірки своєчасності подачі Декларації ОСОБА_2 за 2016 рік та складання за результатами здійсненого контролю та перевірки своєчасності подачі Декларації протоколу від 29.11.2018 № 280 про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відносно ОСОБА_2 за ознаками частини першої статті 172-6 КУпАП відмовити.

В інший частині рішення Луганського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2019 року у справі № 360/49/19 залишити без змін.

Повне судове рішення складено 28 березня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 28 березня 2019 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Т.Г. Гаврищук

Судді А.А. Блохін

ОСОБА_1