Справа № 2340/3951/18
Суддя: Шурко Олег Іванович
Дата ухвалення: 2019-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2340/3951/18 Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Гарань С.М., Суддя-доповідач Шурко О.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Василенка Я.М., Кузьменка В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2018 року в справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області про зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до суду із адміністративним позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області (далі по тексту - УМВС України в Черкаській області) в якому просив:

- зобов'язати УМВС України в Черкаській області виплатити позивачу грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 06.11.2015 року по 21.09.2018 року в сумі 84 511,14грн.;

- стягнути з УМВС України в Черкаській області на користь позивача моральну шкоду у розмірі 30 000,00 грн.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2018 в задоволенні зазначеного адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов повністю.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, починаючи з 25.08.1998 ОСОБА_3 проходив службу в органах внутрішніх справ України.

12.06.2015 року УМВС у Черкаській області видано наказ № 161 о/с, відповідно до якого позивачу надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку з 08.06.2015 року по 11.05.2017 року.

06.11.2015 року наказом УМВС України в Черкаській області № 312 о/с ОСОБА_3 відкликано з відпустки по догляду за диною, до досягнення нею 3-х річного віку з 06.11.2015 року, звільнено з органів внутрішніх справ в запас Збройних сил України за п. 64 «г» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом (через скорочення штатів) та виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50 % місячного грошового утримання за 17 років 2 місяці 11 днів.

Позивач, вважаючи наказ відповідача № 312 о/с протиправним звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до УМВС України в Черкаській області, ГУ НП в Черкаській області про визнання протиправними дій, скасування наказу та зобов'язання вчинити певні дії.

09.02.2016 року Черкаським окружним адміністративним судом у справі № 823/5348/15 прийнято постанову, відповідно до якої адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області № 312 о/с від 06.11.2015 року в частині приступившого до виконання службових обов'язків після виходу з відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку з 06.11.2015 та звільнення ОСОБА_3 з органів внутрішніх справ в запас Збройних сил України за пунктом 64 «Г» Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ та зобов'язано УМВС України в Черкаській області вирішити питання щодо обов'язкового працевлаштування ОСОБА_3

29.06.2016 постановою Київського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу УМВС України в Черкаській області задоволено частково. Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2016 року в частині задоволення позовних вимог скасовано та відмовлено в задоволенні позову.

18.10.2016 року Вищий адміністративний суд України ухвалив рішення, яким задовольнив касаційну скаргу ОСОБА_3, скасував постанову Київського апеляційного адміністративного суду та залишив в силі постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 09.02.2016 року.

12.06.2018 Управлінням соціального захисту населення Корсунь Шевченківської РДА Черкаської області видано позивачу довідку № 618/04 про те що він перебував на обліку з 01.06.2015 до 01.06.2016 та йому призначено допомогу при народженні дитини.

Наказом № 345 о/с Ліквідаційною комісією УМВС України в Черкаській області від 14.06.2018 року скасовано пункти наказу УМВС від 06.11.2015 року № 312 о/с в частині приступившого до виконання службових обов'язків після виходу з відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку з 06.11.2015 року та звільнення з ОВС в запас ЗС України за п. 64 «Г» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС 06.11.2015 підполковника міліції ОСОБА_3 - дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Корсунь-Шевченківського РВ УМВС.

Відповідно до наказу №345 о/с позивач вважається приступившим до виконання службових обов'язків після виходу з відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку з 02.06.2016 року.

21.12.2016 року звільнено ОСОБА_3 з органів внутрішніх справ в запас Збройних сил України за пунктом 64 «г» Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Вислуга років на день звільнення позивача складає 18 років 3 місяці 26 днів.

Листом №1/Л-713 від 04.07.2018 року УМВС України в Черкаській області повідомлено ОСОБА_3 про те, що у відповідності до наказу № 345 о/с, йому буде нараховано грошове забезпечення за період з 02.06.2016 по 21.12.2016 в розмірі 9953,88 грн. та донараховано вихідну допомогу при звільненні в розмірі 50% місячного грошового утримання по вислузі 01 рік 01 місяць 15 днів у сумі 749, 09 грн.

Позивач, вважаючи протиправними вказані дії відповідача, звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем вірно обраховано та виплачено розмір нарахування грошового забезпечення за час вимушеного прогулу та розмір донарахованої одноразової грошової допомоги при звільненні позивачу.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Нормативно-правовим актом що встановлює гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги з урахуванням складу сім'ї, її доходів та віку дітей і спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сім'ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення є Закон №2811-XII.

Відповідно до п.2 ст. 3 Закону № 2811-XII, допомога при народженні дитини є видом державної допомоги сім'ям з дітьми.

Допомога при народженні дитини за цим Законом надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною (стаття 10 Закону №2811-XII).

Відповідно до п.10 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, за наявності вислуги 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Частиною 3 Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 31.12.2007 № 499 «Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ», установлено, що грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

За загальним правилом, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні питання або коли про це йдеться у спеціальному законі. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові (справа № 21-8а15).

Таким чином, посилання позивача та його представника з приводу того що обчислення середньої заробітної плати, за спірних правовідносин, мають визначатися положеннями КзПП та Постанови КМУ від 08.02.1995 №100 є безпідставними та необґрунтованими.

Так, розрахунок місячного грошового забезпечення позивача має здійснюватися у відповідності до положень спеціального підзаконного акту, а саме Наказу МВС України від 31.12.2007 № 499, яким визнаються умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ.

Щодо позовної вимоги про виплату грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 06.11.2015 по 21.09.2018 в сумі 84 511,14 грн., суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Під час дослідження письмових доказів, зокрема, довідки управління соціального захисту населення Корсунь-Шевченківської РДА Черкаської області від 12.06.2018 року №618/04, судом встановлено що позивач перебував на обліку в Управлінні соціального захисту з 01.06.2015 року по 01.06.2016 року та йому призначено допомогу при народженні дитини у розмірі 8600 грн.(а.с.28).

Тобто, під час перебування особи у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, законодавством не передбачено нарахування та виплата заробітної плати, а особа отримує допомогу відповідно до положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Крім того, з 22.12.2016 року позивач працевлаштований до органів служби безпеки України, в зв'язку з чим, відповідно до наказу УМВС в Черкаській області №345 о/с позивача 21.12.2016 звільнено з ОВС.

Представником відповідача до відзиву на адміністративний позов додано розрахунок грошового забезпечення позивача, відповідно до якого, нарахування грошового забезпечення за час вимушеного прогулу проведено з 02.06.2016 (вихід позивача з відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку) по 21.12.2016 (звільнення з ОВС), у розмірі - 9953, 88 грн. та донараховано, у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393, одноразову грошову допомогу при звільненні за 1 рік, 1 місяць, 15 днів у розмірі 749,09 грн.

В свою чергу, одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50 % місячного грошового утримання за 17 років 2 місяці 11 днів позивачу виплачено при звільненні 06.11.2015 року.

На підставі вищезазначеного, наявних в справі доказів та з урахуванням обставин справи, вказаний період, розмір нарахування грошового забезпечення за час вимушеного прогулу та розмір донарахованої одноразової грошової допомоги при звільненні, відповідачем обраховано та виплачено позивачу вірно, в зв'язку з чим позовна вимоги в цій частині не підлягає до задоволення.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 30 000,00 грн., суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Позовну вимогу щодо стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 30 000 грн., колегія суддів вважає також необґрунтованою, оскільки відповідно до пунктів 4 та 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачу моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведено, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством.

Враховуючи, що позивач не навів доказів причинного зв'язку між діями відповідача та завданою йому моральною шкодою, не вказав конкретно у чому полягає така шкода, не навів міркувань, з яких він виходив, визначаючи розмір завданої моральної шкоди, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав вимагати відшкодування завданої моральної шкоди, оскільки таку шкоду позивачу не завдано.

Колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В даному випадку, відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, надано обґрунтовані доводи відмови позивачу у виплаті грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 06.11.2015 року по 21.09.2018 року в сумі 84 511,14грн., а тому позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Обставини, викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки є необґрунтованими та не є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.

В зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2018 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя: Шурко О.І.

Судді: Василенко Я.М.

Кузьменко В.В.