Справа № 826/15757/16
Суддя: Коротких Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2019-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Коротких А.Ю.,

суддів: Ганечко О.М.,

Сорочка Є.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 листопада 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління поліції охорони в місті Києві Національної гвардії України, Управління Державної служби охорони при Головному управлінні МВС України в місті Києві про визнання незаконним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії, поновлення на посаді, стягнення моральної шкоди й розрахунку, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Управління поліції охорони в місті Києві Національної гвардії України, Управління Державної служби охорони при Головному управлінні МВС України в місті Києві, в якому просив: визнати незаконним рішення УДСО при ГУМВС України в м. Києві щодо звільнення ОСОБА_3 за порушення дисципліни; скасувати наказ від 04.02.2014 року №45 о/с про звільнення ОСОБА_3 зі служби за порушення дисципліни за пунктом «є» статті 64 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ; зобов'язати Управління поліції охорони в м. Києві нарахувати та виплатити ОСОБА_3 кошти за час вимушеного прогулу у зв'язку із незаконним звільненням з 04.02.2014 року по дату прийняття рішення у справі; поновити ОСОБА_3 на посаді, рівноцінній тій, з якої його було звільнено з УДСО при ГУМВС України в м. Києві; зобов'язати Управління поліції охорони в м. Києві надати направлення ОСОБА_3 на проходження військово-лікарської комісії; стягнути на користь ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 3000 грн.; стягнути на користь ОСОБА_3 кінцевий розрахунок при звільненні.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 листопада 2018 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позові вимоги повністю.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

На адресу Шостого апеляційного адміністративного суду надійшли заперечення на апеляційну скаргу від Управління поліції охорони в місті Києві Національної поліції України та Управління Державної служби охорони при Головному управлінні МВС України в місті Києві, в яких останні просять в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази та заперечення на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду необхідно залишити без змін, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом Управління Державної служби охорони при Головному управлінні МВС України в місті Києві від 04.02.2014 року №46 о/с «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності старшого лейтенанта міліції ОСОБА_3, командира взводу роти охорони об'єктів Шевченківського РВ» на позивача накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ України за дисциплінарний проступок, що виразився у безвідповідальному ставленні до своїх службових обов'язків, особисту недисциплінованість, що призвела до перебування в стані алкогольного сп'яніння на службі з табельною вогнепальною зброєю.

Наказом Управління Державної служби охорони при Головному управлінні МВС України в місті Києві від 04.02.2014 року №45 о/с ОСОБА_3 звільнено з посади командира взводу №2 роти охорони об'єктів Шевченківського районного відділу УДСО при ГУМВС України в місті Києві на підставі п. «є» статті 64 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ (за порушення дисципліни).

Підставою прийняття вказаного наказу став наказ УДСО при ГУМВС України в м. Києві №46 від 04.02.2014 року.

Не погоджуючись з наказом про звільнення, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Колегія суддів апеляційної інстанції, перевіряючи у межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовано нормами Конституції України, Законом України «Про міліцію» від 20.12.1990 року № 565-XII (далі - Закон № 565-XII), Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» від 22.02.2006 року № 3460-IV (далі - Дисциплінарний статут), Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 року № 114 (далі - Положення № 114), Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 12.03.2013 року № 230, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.04.2013 року за № 541/23073 (далі - Інструкція № 230) та іншими нормативно-правовими актами.

Приписами Закону №565-XII (станом на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що міліція в Україні - це державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров'я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань.

За приписами ст. 25 Закону № 565-XII працівник міліції у межах повноважень, наданих цим Законом та іншими законодавчими актами, самостійно приймає рішення і несе за свої протиправні дії або бездіяльність дисциплінарну чи кримінальну відповідальність.

Права, обов'язки і відповідальність осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, що випливають з умов служби, визначаються законодавством, Присягою, статутами органів внутрішніх справ і Положенням № 114 (п. 10 Положення № 114).

Абзацом четвертим п. 21 Положення № 114 визначено, що особи рядового і начальницького складу зобов'язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами прямих начальників. Направлення для проходження служби за межами республіки здійснюється за згодою працівника в порядку, встановленому законодавством.

За приписами ст. 5 Дисциплінарного статуту за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Статтею 7 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

Приписами п. 8 ч. 1 ст. 12 Дисциплінарного статуту визначено, що на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни може бути накладений такий вид дисциплінарного стягнення, як звільнення з органів внутрішніх справ.

У відповідності до ст. 14 Дисциплінарного статуту з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис.

За кожне порушення службової дисципліни накладається лише одне дисциплінарне стягнення. У разі порушення службової дисципліни кількома особами дисциплінарне стягнення накладається на кожного окремо.

Відповідно до статті 18 Дисциплінарного статуту такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з посади, пониження в спеціальному званні та звільнення з органів внутрішніх справ, вважаються виконаними після видання наказу по особовому складу.

Наказом МВС України від 12.03.2013 року №230 затверджено Інструкцію № 230.

Вказана Інструкція № 230 визначає порядок проведення службового розслідування стосовно особи (осіб) рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у разі надходження до органів та підрозділів внутрішніх справ України, навчальних закладів та науково-дослідних установ системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про вчинення нею (ними) дій, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішення, а також компетенцію структурних підрозділів та посадових осіб органів внутрішніх справ України (далі - ОВС) при його проведенні (пп. 1.1 розділу I Інструкції № 230).

Підставами для проведення службового розслідування є порушення особами рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України (далі - особи РНС) службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс (пп. 2.1 розділу II Інструкції № 230).

Як вбачається з матеріалів справи, наказом УДСО при ГУМВС України в місті Києві Шевченківський районний відділ від 01.02.2014 року №67 «Про призначення службового розслідування» призначено проведення службового розслідування за фактом перебування ОСОБА_3 01.02.2014 року, під час несення служби, з явними ознаками алкогольного сп'яніння.

Як бвачається з матеріалів справи, під час службового розслідування було встановлено, що згідно книги нарядів особового складу роти охорони об'єктів Шевченківського РВ з 09:00 год. 31.01.2014 року до 09:00 год. 01.02.2014 року ОСОБА_3 перебував з табельною вогнепальною зброєю на службі по охороні Національної радіокомпанії України у стані алкогольного сп'яніння.

Після здачі табельної вогнепальної зброї до чергової частини підрозділу об 11:00 годині ОСОБА_3 було запропоновано надати пояснення та пройти перевірку стану сп'яніння алкотестером «CLATRONIC» AT 3260.

За результатами перевірки кількісний показник алкоголю в організмі ОСОБА_3 становив 0,8 проміле. Після цього йому було запропоновано проїхати до Київської міської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерапія» з метою встановлення наявності чи відсутності стану сп'яніння, але він в категоричній формі відмовився будь-куди їхати та надавати пояснення, як письмові так і усні, при цьому постійно висловлювався в сторону керівництва відділу нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою.

Також, 01.02.2014 року було складено Акт про перебування на службі ОСОБА_3 в стані алкогольного сп'яніння та Акт про відмову надати пояснення в рамках службового розслідування.

Крім того, 02.02.2014 року ОСОБА_3, згідно книги нарядів особового складу роти охорони об'єктів Шевченківського РВ, був запланований на пост по охороні НРКУ, проте без поважної причини на службу не вийшов.

За результатами службового розслідування складено Висновок службового розслідування за фактом перебування командира взводу роти охорони об'єктів старшого лейтенанта міліції ОСОБА_3 в стані алкогольного сп'яніння під час виконання службових обов'язків, який затверджений начальником Шевченківського РВ УДСО при ГУМВС України в м. Києві підполковником міліції А.М. Пастушенко 04.02.2014 року.

Наказом Управління Державної служби охорони при Головному управлінні МВС України в місті Києві від 04.02.2014 року №46 о/с «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності старшого лейтенанта міліції ОСОБА_3, командира взводу роти охорони об'єктів Шевченківського РВ» на позивача накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ України за дисциплінарний проступок, що виразився у безвідповідальному ставленні до своїх службових обов'язків, особисту недисциплінованість, що призвела до перебування в стані алкогольного сп'яніння на службі з табельною вогнепальною зброєю.

Наказом Управління Державної служби охорони при Головному управлінні МВС України в місті Києві від 04.02.2014 року №45 о/с ОСОБА_3 звільнено з посади командира взводу №2 роти охорони об'єктів Шевченківського районного відділу УДСО при ГУМВС України в місті Києві на підставі п. «є» статті 64 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ (за порушення дисципліни).

Суд зазначає, що підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою службової дисципліни, які свідчать про його низькі морально-ділові якості, суперечать інтересам законності, компрометують звання поліцейського. Такими обставинами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв'язку між ним і дією порушника дисципліни. Провина позивача у вчиненні дисциплінарного проступку в даному випадку проявляється у прямому умислі, тобто останній свідомо допускав настання несприятливих наслідків після вчинення ним даних дій. Дане порушення стало можливим внаслідок особистої недисциплінованості та повного ігнорування ним вимог чинного законодавства.

У постановах Верховного Суду України від 29.09.2015 року (справа № 21-1288а15) та від 20.10.2015 року (справа №21-2103а15) зазначено, що дискредитація звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (національної поліції) за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет таких органів і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

На думку суду факт перебування на роботі у стані алкогольного сп'яніння є вчинком, який дискредитує систему органів внутрішніх справ та поліції в очах громадськості, відтак, є підставою для звільнення.

Відповідно до пункту 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", вирішуючи позови про поновлення на роботі осіб, трудовий договір з якими розірвано за п. 7 ст. 40 КЗпП, суди повинні мати на увазі, що з цих підстав можуть бути звільнені з роботи працівники за появу на роботі у нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння в будь-який час робочого дня, незалежно від того, чи були вони відсторонені від роботи, чи продовжували виконувати трудові обов'язки. Для працівника з ненормованим робочим днем час знаходження на роботі понад встановлену його загальну тривалість вважається робочим.

Нетверезий стан працівника або наркотичне чи токсичне сп'яніння можуть бути підтверджені як медичним висновком, так і іншими видами доказів (ст. 27 ЦПК), яким суд має дати відповідну оцінку.

Наявна в матеріалах справи Виписка із медичної карти амбулаторного, стаціонарного хворого, відповідно до якої 01.02.2014 року алкоголю та наркотичних речовин у ОСОБА_3 не виявлено, не є належним доказом у справі, оскільки вказана Виписка видана позивачу лише 19 жовтня 2018 року, тобто через 4,5 роки.

Також суд не приймає до уваги доводи позивача, що алкотестер «CLATRONIC» AT 3260 не сертифікований, оскільки іншими матеріалами службового розслідування доведено факт перебування позивача в стані алкогольного сп'яніння.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що під час прийняття оскаржуваного наказу про звільнення зі служби за порушення дисципліни, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, а тому позовні вимоги стосовно визнання протиправним та скасування наказу від 04.02.2014 року №45 о/с «По особовому складу» задоволенню не підлягає.

Водночас, решта позовних вимог також не підлягає задоволенню, оскільки вони є похідними від позовної вимоги про визнання протиправним та скасування наказу від 04.02.2014 року №45 о/с.

Згідно із частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Всі наведені апелянтом доводи не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.

На підставі вищезазначеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 329, 331 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 листопада 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтями 329, 331 КАС України.

Головуючий суддя: Коротких А.Ю.

Судді: Ганечко О.М.

Сорочко Є.О.