Справа № 420/5733/18
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2019-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2019 р.м.ОдесаСправа № 420/5733/18

Головуючий в 1 інстанції: Танцюра К.О.

Місце та час укладення судового рішення «--:--», м. Одеса

Повний текст судового рішення складений 28.01.2019 р.

Пятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Крусяна А.В.,

суддів Градовського Ю.М., Яковлєва О.В.,

за участю секретаря судового засідання Чугунова С.О.,

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 січня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, третя особа ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

02.11.2018р. ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Одеській області, третя особа ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування наказу №1489 о/с від 28.09.2018 року в частині звільнення його зі служби; поновлення його на посаді заступника начальника Ананьївського відділення поліції Подільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області; стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що наказ від 28.09.2018р. №1486 о/с про його звільнення з посади заступника начальника Ананьївського відділення поліції Подільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області за п.7 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням) з 28.09.2018р. є протиправним, оскільки з моменту написання рапорту, без зазначення дати, щодо звільнення (за власним бажанням) до часу прийняття спірного наказу він не припиняв проходити службу в органах поліції, у повному обсязі виконував покладенні на нього службові обовязки, та у нього не було волевиявлення на припинення проходження служби. При цьому, рапорт про звільнення ним написано під тиском керівництва. Крім того, до дати звільнення, - 28.09.2018р., ним подано 26.09.2018р. рапорт про відкликання рапорту про звільнення за власним бажанням, який безпідставно залишений відповідачем без розгляду.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28.01.2019р. у задоволенні позову відмовлено, з підстав того, що при звернені до суду позивачем не надано доказів щодо здійснення стосовно нього тиску керівництва. Під час зясування офіційних обставин справи, судом встановлено, що ОСОБА_2 до прийняття наказу про його звільнення, з відповідною заявою про відкликання поданого рапорту щодо його звільнення за власним бажанням до керівництва не звертався.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішення позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на помилкове застосування судом при вирішенні справи вимог законодавства, внаслідок чого просить рішення суду скасувати та прийняти нове про задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що згідно з поданням до звільнення з Національної поліції ОСОБА_2 проходив службу в органах внутрішніх справ з серпня 2000р., в Національній поліції України з листопада 2015р., календарна вислуга років 18 років. За період проходження служби в органах внутрішніх справ та в Національній поліції України характеризується в цілому з позитивного боку, як дисциплінований, грамотний та сумлінний співробітник. До виконання службових обовязків відноситься старанно, проявляючи при цьому розумну ініціативу та наполегливість, у складних умовах орієнтується добре, здатний швидко приймати правильні рішення. Вболіває за результати своєї праці. /а.с.87-88/

Разом з тим, ОСОБА_2 звернувся до начальника Головного управління Національної поліції в Одеській області із рапортом (без зазначення дати) про звільнення його зі служби за п.7 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням) з 28.09.2018р. /а.с.11/

14.09.2018р. начальником Ананьївського відділення поліції Подільського ВП ГУНП в Одеській області складено подання про звільнення майора поліції ОСОБА_2 зі служби в поліції за п.7 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію», за власним бажанням. /а.с.87/

Водночас, 26.09.2018р. ОСОБА_2 подав по пошті курєрською доставкою «Нова пошта» рапорт до Головного управління Національної поліції України в Одеській області про відкликання попередньо поданого рапорту щодо звільнення за власним бажанням. /а.с.13, 19/

Проте, наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області від 28.09.2018р. №1468 о/с заступника начальника Ананьївського відділення поліції Подільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області майора поліції ОСОБА_2 з 28.09.2018р. звільнено зі служби в поліції за п.7 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію», за власним бажанням. /а.с.85/

Листом управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Одеській області від 08.10.2018р. №9/7327 ОСОБА_2 проінформовано про звільнення зі служби в поліції наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області від 28.09.2018р. №1468 о/с за п.7 ч.1 ст.77 (за власним бажанням) Закону України «Про Національну поліцію». Рапорт ОСОБА_2 від 26.09.2018р. про відкликання рапорту щодо звільнення за власним бажанням залишений без розгляду. /а.с.90/

Не погоджуючись з звільненням зі служби позивач звернувся до суду з даним позовом.

Перевіривши матеріали справи, судова колегія не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо безпідставності позовних вимог виходячи з наступного.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні відносини регулюються Законом України від 02.07.2015 №580-VIІI «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VІІІ) та Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114 (далі - Положення № 114).

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону № 580-VІІІ поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Згідно з ч.1 ст.48 Закону №580-VІІІ призначення та звільнення з посад поліцейських здійснюється наказами посадових осіб, зазначених у статті 47 цього Закону.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.77 Закону №580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема, за власним бажанням.

Згідно з ч.4 Розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону № 580-VIII до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

На час видання спірного наказу про звільнення діяли норми Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991р. №114.

Враховуючи викладене, відносини щодо проходження служби в органах внутрішніх справ не є трудовими, тому питання по звільненню/поновленню на службі, підлягають вирішенню відповідно до Положення служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ № 114, яким визначено процедуру звільнення працівників з органів внутрішніх справ.

Відповідно до п.64 п.«ж» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991р. №114, особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за власним бажанням - при наявності поважних причин, що перешкоджають виконанню службових обов'язків.

Відповідно до ст. 68 Положення № 114 особи рядового та начальницького складу, які виявили бажання звільнитися зі служби за особистим проханням, попереджають прямого начальника органу внутрішніх справ про прийняте ними рішення не пізніше, як за три місяці до дня звільнення, про що подають рапорт за командою.

За змістом п.68 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР, затвердженого постановою КМУ від 29 липня 1991 р. №114, звільнення особи середнього, старшого і вищого начальницького складу зі служби, на підставі підпункту «ж» п. 64 зазначеного Положення, до спливу тримісячного строку від дня попередження нею про своє бажання звільнитися, якщо сторони не домовилися про звільнення у більш короткий строк, є безпідставним.

З наявної в матеріалах справи копії рапорту про звільнення позивача вбачається, що він поданий до ГУНП в Одеській області Ананьївського відділення поліції Подільського відділу поліції 12.09.2018р., в рапорті зазначена дата звільнення, 28.09.2018р. /а.с.11/

Колегія суддів звертає увагу, що у межах передбаченого п. 68 Положення строку з дня подання рапорту про звільнення, сторони трудового договору вправі дійти взаємної згоди про звільнення в певний строк. Такою домовленістю слід вважати зазначення у рапорті конкретної дати, з якої працівник має бажання звільнитися зі служби до закінчення передбаченого п. 68 Положення строку.

Натомість, відповідач 26.09.2018 року, тобто до зазначеної дати звільнення відкликав свій рапорт про звільнення за власним бажанням, подав його курєрської поштою «Нова пошта» до Головного управління Національної поліції в Одеській області, оскільки співробітники управління кадрового забезпечення йому не дозволили зареєструвати вказаний рапорт у Ананьївському ВП Подільського ВП Головного управління Національної поліції в Одеській області, пославшись на вказівку керівництва. /а.с.13, 19/

Таким чином, судом апеляційної інстанції достовірно встановлено, що сторони не домовились про звільнення позивача у більш короткий строк ніж три місяці.

При цьому, позивач весь час з моменту складання рапорту щодо звільнення за власним бажанням (без зазначення дати) до отримання наказу про його звільнення, добросовісно виконував покладенні на нього службові обовязки, що також, слугує достовірним доказом небажанням звільнятися зі служби.

Отже, у відповідача були відсутні підстави для звільнення позивача зі служби в органах внутрішніх справ згідно із пп. «ж» п.64 вказаного Положення до спливу тримісячного строку від дня попередження позивачем про своє бажання звільнитися.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Також, на підтвердження відсутності наміру звільнятися зі служби, відсутності домовленості між сторонами про звільнення у строк менш ніж три місяці, позивачем оскаржено до Одеського окружного адміністративного суду накази щодо притягнення його до дисциплінарної відповідальності протягом останніх місяців служби (справи №№1540/4751/18; 420/5511/18).

Згідно зі ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 43 Конституції України закріплено гарантії захисту громадян від незаконного звільнення, оскільки звільнення є крайнім заходом та має бути законним та обґрунтованим.

Однією з головних гарантій від незаконного звільнення є те, що роботодавець не може діяти довільно, на власний розсуд визначаючи як підстави, так і процедуру звільнення. Вона ґрунтується на загальновизнаних правилах, установлених у Конвенції Міжнародної організації праці №158, 1982р. «Про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця» (ратифікована Україною 04.02.1994p.).

Суд зауважує, що звільнення з посади не може ґрунтуватись лише на волевиявленні керівника органу, в якому здійснює службову діяльність поліцейський.

На підставі викладеного, судова колегія дійшла до висновку, що Головним управлінням Національної поліції в Одеській області протиправно прийнято наказ про звільнення зі служби в поліції ОСОБА_2 за власним бажанням.

Відповідно до ч.2 ст.235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Згідно з ч.1 ст.27 Закону України «Про оплату праці» порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок №100) основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з п.8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів за цей період.

За цим же пунктом нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Крім того, згідно з п.9 Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016р. №260, при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Згідно довідки Головного управління Національної поліції в Одеській області заробітна плата ОСОБА_2 за останні два місяці (липень 2018 року, серпень 2018 року), тобто 62 відпрацьованих робочих днів становить 19489,82грн.

Загальна тривалість вимушеного прогулу ОСОБА_2 склала 180 календарних днів з 29.09.2018р. по 27.03.2019р. Виходячи із поняття вимушеного прогулу, кількість днів вимушеного прогулу визначається з дня наступного після звільнення (29.09.2018 року) та до винесення судом рішення про поновлення на роботі незаконного звільненого працівника (27.03.2019 року).

Таким чином, середньоденний заробіток позивача становить 314,35грн., а сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу складає 56583грн. /а.с.92/

Оскільки судом першої інстанції при вирішенні справи неповно зясовано обставини справи, що мають значення для справи, та як наслідок неправильно застосовано норми матеріального, тому рішення суду першої інстанції в порядку ст.317 КАС України підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 січня 2019 року скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення, яким визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області №1489 о/с від 28.09.2018 року щодо звільнення ОСОБА_2 зі служби в поліції за п.7 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням) з 28.09.2018р.

Поновити ОСОБА_2 на посаді заступника начальника Ананьївського відділення поліції Подільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області з 29.09.2018 року.

Стягнути на користь ОСОБА_2 з Головного управління Національної поліції в Одеській області середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 29.09.2018р. по 27.03.2019р. в сумі 56583 (пятдесят шість тисяч пятсот вісімдесят три) грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 28.03.2019р.

Головуючий суддя ОСОБА_4
Судді ОСОБА_5 ОСОБА_6