Справа № 804/4996/17
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2019-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 березня 2019 року м. Дніпросправа № 804/4996/17

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Дурасової Ю.В., Суховарова А.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський завод мостових залізобетонних конструкцій» на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2017 року (суддя суду 1 інстанції ОСОБА_1 В.) в адміністративній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський завод мостових залізобетонних конструкцій» до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Дніпропетровський завод мостових залізобетонних конструкцій» звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, в якому просило визнати протиправним та скасувати Рішення № НОМЕР_1 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальну суму 197 913,30 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що єдиний внесок повинен сплачуватись в момент реальної виплати заробітної плати, що й було здійснено позивачем, а не за підсумками кожного місяця, незалежно від виплати заробітної плати, як вважає відповідач.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2017 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що перед прийняттям рішення № НОМЕР_1 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальну суму 197 913,30грн., податковий орган повинен був здійснити документальну перевірку діяльності позивача стосовно правильності нарахування та сплати ЄСВ, скласти Акт перевірки, надати його підприємству для подання можливих заперечень чи/або додаткових документів, розрахунків тощо. Однак таких дій відповідачем здійснено не було, що є порушенням встановленого порядку, діючого законодавства України та є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Крім того, у листі ГУ ДФС у Дніпропетровській області № 47380/10/04-36-13-19 від 07.08.2018 року податковим органом зазначено, що в період з серпня 2017 року по лютий 2018 року при сплаті поточних платежів по єдиному внеску проводилось погашення штрафної санкції та пені, а поточні платежі вважаються несплаченими. При цьому, у останньому абзаці вказаного листа відповідачем зазначено, що станом на 06.08.2018 року, згідно інтегрованої картки платника, відкритої в ІС «Податковий блок» по ПРАТ «Дніпропетровський завод мостових залізобетонних конструкцій» заборгованість по єдиному внеску на загальнообовязкове страхування відсутня.

У відповідності до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на підставі частини 10 та пункту 2 частини 11 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року №2464-VI Рішенням Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 15.06.2017 року № за несплату (неперерахування або несвоєчасну сплату, несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський завод мостових залізобетонних конструкцій» застосовано штраф у загальному розмірі 197 913,30 грн., з них: 7323,35 грн. за період з 21.10.2014 року до 09.01.2015 року, 166 084,61 грн. за період з 23.07.2015 року до 23.02.2017 року, пеня у розмірі 24 505,34 грн. (а. с. 9)

Неперерахування або несвоєчасна сплата, несвоєчасне перерахування ПрАТ «Дніпропетровським заводом мостових залізобетонних конструкцій» підтверджено відомостями з особового рахунку картки платника податку та розрахунком штрафної санкції. (а. с. 39-65)

За приписами пункту 1 частини 1 статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 р. № 2464-VІ платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платник єдиного внеску зобов'язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 1 (до яких відноситься позивач), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами. (абзац перший пункту 1 частини першої статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування»).

Відповідно до частини 8 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Разом з тим, приписами частини 12 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» встановлено, що єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов'язаннями із сплати єдиного внеску зобов'язань із сплати податків, інших обов'язкових платежів, передбачених законом, або зобов'язань перед іншими кредиторами зобов'язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов'язаннями, крім зобов'язань з виплати заробітної плати (доходу).

Частиною 11 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» передбачено, що у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів. (частина 3 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Відповідно до пункту 2 частини 11 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) сум єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Частиною 10 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» встановлено, що на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до вимог частини 13 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» нарахування пені, передбаченої цим Законом, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем сплата єдиного внеску у вказані вище строки не заперечується, проте зазначається, що платежі повинні перераховуватись разом із виплатою заробітної плати, але у вказаний період часу по зарплаті на підприємстві існувала заборгованість. Оскільки ж саме виплати з останньої мають пріоритет, це виключало можливість сплати єдиного внеску.

Колегія суддів оцінює такі доводи позивача критично, з огляду на наступне.

Приписами частини 12 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» встановлено пріоритет виплат із заробітної плати, проте вказана норма не містить приписів стосовно звільнення особи від відповідальності за несвоєчасну сплату єдиного внеску. Разом з тим, вимогами Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» визначено, що фінансовий стан платника єдиного внеску не впливає на виплату єдиного внеску, а наявність у позивача заборгованості по заробітній платі не звільняє його від обовязку сплати єдиного внеску у строки, визначені частиною 8 статті 9 Закону № 2464.

Таким чином, дійсно така сплата повинна відбуватись разом із виплатою заробітної плати, проте в будь-якому випадку не пізніше 20 числа місяця, що слідує за тим, в якому нарахований цей внесок.

Доводи позивача, що до прийняття спірного рішення відповідач повинен був провести перевірку колегія суддів також оцінює критично, враховуючи наступне.

Відповідно до пункту 4 розділу VII Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 року № 449 (Інструкція № 449), факти порушень законодавства, крім тих, що є предметом акта документальної перевірки, та тих, що зазначені у підпункті 2 пункту 2 цього розділу, посадова особа органу доходів і зборів оформляє актом довільної форми, в якому чітко викладається зміст порушення з обґрунтуванням порушених норм законодавчих актів. Такий акт про порушення надсилається (вручається) платнику разом із рішенням про застосування штрафних санкцій.

Таким чином, при порушенні платником частини 8 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» і наступному прийнятті рішення відповідно підпункту 2 пункту 2, пункту 4 розділу VIІ Інструкції № 449 складення акту перевірки не передбачено.

Посилання позивача на відомості, зазначені у листі Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № 47380/10/04-36-13-19 від 07.08.2018 року не спростовують факт допущення позивачем порушення частини 8 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» у період, за який рішенням № НОМЕР_1 від 15.06.2017 року застосовано штрафні санкції та пеню.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи та правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321,322, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський завод мостових залізобетонних конструкцій» - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з 26.03.2019 та відповідно до частини 2 статті 328 КАС України може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя Ю.В. Дурасова

суддя А.В. Суховаров