Справа № 560/4386/18
Суддя: Ковальчук О.К.
Дата ухвалення: 2019-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/4386/18
РІШЕННЯ

іменем України

25 березня 2019 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Ковальчук О.К. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Хмельницькій області, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення від 26.11.2018 №, №.

Ухвалою від 22.12.2018 Хмельницький окружний адміністративний суд відкрив провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 26.11.2018 відповідач прийняв податкові повідомлення-рішення № та № про застосування штрафних санкцій в розмірі 20% за затримку більше 30 календарних днів сплати грошового зобов'язання (орендна плата з фізичних осіб) в сумі 93453,15 грн та в розмірі 10% за затримку до 30 календарних днів сплати грошового зобов'язання (орендна плата з фізичних осіб) в сумі 50000,00 грн. Вказані податкові повідомлення-рішення направлені на адресу АДРЕСА_3 за якою він не проживає. Зазначає, що в розрахунку штрафних санкцій до оскаржуваних податкових повідомлень-рішень вказано, що податкове повідомлення-рішення №151-1303 прийняте 21.07.2016, а податкове повідомлення рішення № -2225 прийняте 15.07.2018. Таким чином, податкові повідомлення-рішення №151-1303 від 21.07.2016 та №-2225 від 15.07.2018 прийнятті та надіслані після 01 липня відповідного року, з порушенням пункту 286.5 ПК України. Згідно з пунктом 126.3 ПК України, у разі якщо контролюючий орган не надіслав (не вручив) фізичній особі податкове/податкові повідомлення-рішення з податку на майно у строки встановлені відповідними нормами цього Кодексу, фізичні особи звільняються від відповідальності, передбаченої цим Кодексом за несвоєчасну сплату податкового зобов'язання. Просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

У відзиві на позов відповідач зазначив, що відповідно до пункту 286.5 статті 286 ПК України нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають (вручають) платникові за місцем його реєстрації до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу. Податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення (пункт 287.5 статті 287 Кодексу).

Податкове повідомлення-рішення №151-1303 від 28.03.2016 на суму 93453,17 грн, направлено 16.06.2016 рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу позивача, зазначену в Державному реєстрі фізичних осіб та в договорі оренди - АДРЕСА_3 21.07.2016 року податкове повідомлення-рішення повернулось з відміткою "за закінченням терміну зберігання". Відповідно до пункту 42.4 статті 42 ПК України дата повернення листа проставлена в Податковому блоці як дата вручення платнику. Строк сплати нарахованої суми податку 19.09.2016 року, сума податку сплачена 03.11.2016 року.

Податкове повідомлення-рішення №-2225 від 06.04.2018 на суму 99060,36грн, яке 13.06.2018 надіслане рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою АДРЕСА_3 15.07.2018 року податкове повідомлення-рішення повернулось до контролюючого органу з відміткою "за закінченням терміну зберігання". Строк сплати нарахованої суми податку 99060,36 грн. 13.09.2018 року, частина нарахованої суми 50000,00 грн. сплачена 05.10.2018. Згідно з пунктом 126.1 статті 126 Кодексу позивачу нарахований штраф 5000,00 грн у розмірі 10% погашеної суми податкового боргу.

17.10.2018 року позивачу надісланий акт про результати камеральної перевірки №1459/22-01-58-06 від 16.10.2018 р., в якому встановлено порушення позивачем строків сплати орендної плати за землю. 20.11.2018 року акт повернувся до контролюючого органу з відміткою "за закінченням терміну зберігання".

26.11.2018 року у зв'язку з порушенням термінів сплати податкових зобов'язань, визначених податковими повідомленнями-рішеннями №151-1303 від 28.03.2016 та №-2225 від 06.04.2018, Головним управлінням ДФС у Хмельницькій області винесені оскаржувані податкові повідомлення-рішення № на суму 18690,63 грн., та № на суму 5000,00 грн., які направлені позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення та отримані ним 28.11.2018 року.

Податкові повідомлення-рішення від 28.03.2016р. №151-1303 та від 06.04.2018р. № -2225 прийняті та направлені позивачу в строки, передбачені статтею 287 ПК України.

Вказані у розрахунках штрафних санкцій до оскаржуваних податкових повідомлень-рішень дати 15.07.2018 та 21.07.2016 не є датами прийняття податкових повідомлень-рішень №151-1303 та №-2225, а датами з яких обчислюється штрафна санкція (дата вручення податкових повідомлень-рішень №151-1303 та № -2225).

Оскільки позивач не сплатив узгоджену суму за податковими повідомленнями-рішеннями від 28.03.2016 №151-1303 та від 06.04.2018 №437833- 1305-2225, в строки, визначені статтею 287 ПК України, Головним управлінням ДФС у Хмельницькій області винесені податкові повідомлення-рішення від 26.11.2018 № про застосування штрафних санкцій в сумі 5000 грн. за затримку до 30 календарних днів сплати грошового зобов'язання в сумі 50000,00 грн, та від 26.11.2018 № про застосування штрафних санкцій в сумі 18690,63 грн. за затримку більше 30 календарних днів сплати грошового зобов'язання в сумі 93453,15 грн.

Вважає оскаржувані податкові повідомлення-рішення правомірними, у задоволенні позову просить відмовити.

Позивач надіслав до суду відповідь на відзив, у якій зазначає, що відсутні докази надіслання податкових повідомлень-рішень від 28.03.2016 №151-1303 та 06.04.2018 №-2225 відповідно до пункту 286.5 статті 286 Податкового кодексу України, тому підстави для застосування штрафних санкцій відсутні.

Відповідач надіслав заперечення, у яких вказує, що податкові повідомлення-рішення від 28.03.2016р. № 151-1303 та від 06.04.2018р. № -2225 прийняті на направлені позивачу в строки, передбачені статтею 286 Податкового кодексу України.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх взаємному зв'язку та сукупності, суд встановив таке.

18.11.2015 року позивач - ОСОБА_1 та Хмельницька міська рада уклали договір оренди земельної ділянки НОМЕР_1, по АДРЕСА_1 площею 4458 кв.м., строком на 10 років до 15.07.2025 р.

На підставі статті 75 Податкового кодексу України головним державним ревізором-інспектором відділу адміністрування податків і зборів з фізичних осіб Хмельницького управління ГУ ДФС у Хмельницькій області Степановою Оксаною Дмитрівною проведена камеральна перевірка позивача з питань своєчасності сплати узгоджених сум грошових зобов'язань по орендній платі за землю з фізичних осіб.

За результатами перевірки складений акт №1459/22-01-58-06 від 16.10.2018 про результати камеральної перевірки своєчасності сплати узгоджених сум грошових зобов'язань по орендній платі за землю з фізичних осіб.

На підставі акту перевірки, відповідач виніс податкові повідомлення-рішення від 26.11.2018 року № , яким відповідно до статті 126 Податкового кодексу України за затримку більше 30 календарних днів сплати грошового зобов'язання в сумі 93453,15 грн, зобов'язав сплатити штраф у розмірі 20 %, в сумі 18690, 63 грн., та №, яким за затримку до 30 календарних днів сплати грошового зобов'язання в сумі 50000,00 грн, зобов'язав сплатити штраф у розмірі 10 %, в сумі 5000,00 грн.

Вважаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся до суду з позовом про її скасування.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з підпунктом 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Відповідно до пункту 15.1 статті 15 Податкового кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Згідно з підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Правовідносини щодо адміністрування орендної плати за землю державної і комунальної власності врегульовані статтею 288 Податкового кодексу України.

Цією статтею визначено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки; платником орендної плати є орендар земельної ділянки; об'єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Відповідно до пункту 288.7 статті 288 Податкового кодексу України податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285 - 287 цього розділу.

Згідно з пунктом 285.1 статті 285 Податкового кодексу України базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік.

Приписами пункту 286.5 статті 286 Податкового кодексу України передбачено, що нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають (вручають) платникові за місцем його реєстрації до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.

У відповідності до пункту 58.1 статті 58 Податкового кодексу України контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу.

Контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган (підпункт 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України).

Відповідно до пунктів 287.1, 287.2 статті 287 Податкового кодексу України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.

Згідно з пунктом 287.5 вказаної статті податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Отже, фізична особа сплачує до бюджету орендну плату з урахуванням пропорційної частки, що знаходиться у її користуванні у розмірі визначеному контролюючим органом в податковому повідомленні-рішенні, надісланим в порядку передбаченим статтею 42 Податкового кодексу України.

Спірні податкові повідомлення-рішення базуються на викладених в акті перевірки висновках відповідача щодо порушення позивачем пункту 287.5 статті 287 Податкового кодексу України, у зв'язку з порушенням позивачем строку сплати узгоджених сум податкових зобов'язань по орендній платі за землю, розмір яких визначений податковими повідомленнями-рішеннями від 28.03.2016р. №151-1303 та від 06.04.2018р. №-2225.

Так, відповідно до статті 286 Податкового кодексу України контролюючий орган визначив позивачу грошове зобов'язання з орендної плати за землю податковими повідомленнями-рішеннями від 28.03.2016 №151-1303 на суму 93453,17 грн за 2016 рік, від 06.04.2018 №-2225 на суму 99060,36 грн. за 2018 рік. Податкові повідомлення-рішення направлені платнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою яка зазначена в Державному реєстрі фізичних осіб та в договорі оренди, а саме АДРЕСА_3 та повернулися до контролюючого органу з відміткою "за закінченням терміну зберігання".

Відповідно до пункту 58.3. статті 58 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення- рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Згідно з пунктом 42.2. статті 42 документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Суд встановив, що податкові повідомлення-рішення від 28.03.2016р. №151-1303 та від 06.04.2018р. №-2225 прийняті та направленні відповідачем в строки визначені статтею 286 Податкового кодексу України та відповідно до пункту 42.4 статті 42 Податкового кодексу України вважаються врученні платнику.

Згідно з пунктами 56.1, 56.3 статті 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.

Процедура адміністративного оскарження закінчується днем, наступним за останнім днем строку, передбаченого для подання скарги на податкове повідомлення-рішення або будь-яке інше рішення відповідного контролюючого органу у разі, коли така скарга не була подана у зазначений строк (підпункт 56.17.1 пункту 56.17. статті 56 Податкового кодексу України).

Відповідно до підпункту 56.17.5 пункту 56.17 статті 56 Податкового кодексу України день закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов'язання платника податків.

За змістом пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Отже, відповідно до статті 56 Податкового кодексу України грошове зобов'язання визначене податковими повідомленнями-рішеннями вважається узгодженим після закінчення процедури оскарження рішення контролюючого органу.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на оскарження податкових повідомлень-рішень від 28.03.2016р. №151-1303 та від 06.04.2018р. №-2225, суми грошових зобов'язань (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності) нараховані цими податковими повідомленнями-рішеннями є узгодженими з 21.07.2016 та з 15.07.2018 відповідно.

З урахуванням вимог статті 42 Податкового кодексу України, сума податку нарахованого податковим повідомленням-рішенням №151-1303 від 28.03.2016 в сумі 93453,17 має бути сплачена до 19.09.2016 року. Зазначена сума податку сплачена позивачем 03.11.2016 року.

Суми податку нарахована податковим повідомленням-рішенням №-2225 від 06.04.2018р. в сумі 99060,36 грн. має бути сплачена до 13.09.2018 року. Зазначена сума податку сплачена позивачем частково в сумі 50000,00 грн. 05.10.2018 року.

Відповідно до пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Позивач сплатив узгоджені суми грошового зобов'язання за податковими повідомленнями - рішеннями від 28.03.2016р. №151-1303 та від 06.04.2018р. № 437833- 1305-2225 з порушенням термінів сплати визначених статтею 287 Податкового кодексу України. Тому, суд вважає, що відповідач правомірно застосував до позивача штрафні (фінансові) санкцій у відповідності до положень пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України, а тому оскаржені податкові повідомлення-рішення прийняті в межах повноважень податкового органу та у спосіб, що передбачений Конституцією та чинним законодавством України.

Частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В процесі судового розгляду відповідач довів правомірність прийняття податкових повідомлень-рішень від 26.11.2018 №, №, тому в задоволенні позову необхідно відмовити.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 (АДРЕСА_2
Відповідач:Головне управління ДФС у Хмельницькій області (вул. Пилипчука, 17,Хмельницький,Хмельницька область,29000 , код ЄДРПОУ - 39492190)

Головуючий суддя О.К. Ковальчук