Справа № 227/283/19
Суддя: Хандурін В. В.
Дата ухвалення: 2019-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2019 року м.Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Хандуріна В.В.

при секретарі Заварзіній Я.С.,

розглянувши адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до поліцейського СРПП Добропільського ВП Покровського ВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованому не в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з вищенаведеним позовом до Добропільського міськрайонного суду Донецької області.

Позивач просить суд визнати дії поліцейського ОСОБА_2 щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності протиправними та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 № 353265, винесену 20.01.2019 року поліцейським СРПП Добропільського ВП ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а справу закрити.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 зазначив, що 20 січня 2019 року поліцейським СРПП Добропільського ВП ОСОБА_2 було винесено постанову серії ДПО18 № 353265 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Зі змісту винесеної постанови вбачається, що ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом Suzuki Grand Vitara, н.з. АН9898НО, 20.01.2019 року о 18 год. 20 хв., рухаючись по вул. Алмазна м. Добропілля, при повороті ліворуч не увімкнув світловий покажчик повороту (лівий), чим порушив вимоги п. 9.3 ПДР. Позивач вважає зазначену постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки останній Правил дорожнього руху не порушував, а дії поліцейського ОСОБА_2 при її винесенні були протиправними, оскільки 20 січня позивач приблизно о 17.45 годині перед тим, як почати рух, виявив на своєму автомобілі несправність світлового покажчика поворотів (заднього лівого), усунути зазначену несправність не було можливості, у звязку з чим позивач продовжив рух. Приблизно о 18.10 годині, рухаючись по вул. Алмазна (в районі шахта «Алмазна») позивачу необхідно було здійснити поворот ліворуч, і тому приблизно за 50-100 м до виконання повороту він подав сигнал лівою рукою через відкрите вікно водійської двері відповідно до вимог Правил дорожнього руху. Далі після закінчення повороту ліворуч позивача зупинив поліцейський і повідомив про те, що водієм було порушено вимоги п. 9.2 Правил дорожнього руху, на що позивач зазначив, що показував сигнал повороту рукою згідно п.п. 9.3, 9.4 ПДР. Після перевірки документів ОСОБА_1, поліцейський ОСОБА_2 сказав, що порушення зафіксовано на відеокамеру мобільного пристрою, з яким позивач попросив його ознайомити. Проте при перегляді даного відео було встановлено, що на ньому було видно тільки виконання повороту ліворуч без включеного світлового покажчика поворотів, але з місця, де було знято відео, перехрестя проглядається на 15-20 м, а згідно п. 9.4 ПДР, позивач показував сигнал повороту ліворуч рукою через відкрите вікно водійської двері за 50-100м, у звязку з чим ні поліцейський, ні камера мобільного пристрою цього не бачили. Таким чином, після зупинки транспортного засобу та висловлення звинувачень у бік позивача на підставі відеофіксації, поліцейським одразу було винесено постанову, без розгляду справи по суті. Факт того, що позивачем було дотримано вимоги Правил дорожнього руху, могли підтвердити ще три особи, які перебували в транспортному засобі разом з ОСОБА_1 та яких могло бути допитано поліцейським в якості свідків, проте ОСОБА_2 цього зроблено не було, що свідчить про халатне ставлення відповідача до розгляду справи відповідно до вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки ним не було повно та всебічно розглянуто справу, порушено право позивача на реалізацію права на захист своїх прав, у звязку з чим позивач просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судове засідання сторони не з'явились. Надали суду заяви про розгляд справи в їх відсутність. Відповідач у своїй заяві зазначив, що позовні вимоги не визнає, оскільки вважає, що постанову ним було винесено цілком законно, позивачем було порушено вимоги ПДР, а саме при керуванні транспортним засобом позивач не увімкнув світловий покажчик повороту та не подавав сигнал лівою рукою, витягнутою вбік при здійсненні маневру.

Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши надані сторонами докази, приходить до наступного висновку:

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року за № 580 передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань: 11) регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного розїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - які тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

За вимогами ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення: зокрема, про порушення правил дорожнього руху за частинами першою, другою і третьою статті 122 КУпАП.

За вимогами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За приписами ч. 3 ст. 254 КУпАП, протокол складається у випадках, передбачених

статтею 258 цього Кодексу.

Статтею 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної

поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків

притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

За вимогами ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

За вимогами ст. 279 КУпАП, розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу.

Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і

обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу (ст. 283 КУпАП).

Постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

У випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу, копія постанови уповноваженої посадової особи у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення (ст. 285 КУпАП).

Згідно вимог п.9 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року за № 1395, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, розяснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обовязки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Судом проаналізовано вищенаведені норми законодавства під час розгляду адміністративної справи в ракурсі заявлених позовних вимог.

В судовому засіданні встановлено, що 20 січня 2019 року поліцейським СРПП Добропільського ВП ОСОБА_2 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДПО18 № 353265. Зі змісту зазначеної постанови вбачається, що 20.01.2019 року о 18 год. 10 хв. в м. Добропілля по вул. Алмазна, водій, керуючи т/з та здійснюючи маневр, не увімкнув покажчик повороту ліворуч, чим порушив вимоги п. 9. 2 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. На підставі зазначеного, поліцейським було прийнято рішення про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. (а.с. 3).

Позивачем у позовній заяві зазначено, що поліцейським здійснювалася відеофіксація вчиненого ним правопорушення, проте поліцейським не було надано жодного доказу, зокрема, копії зазначеного відеозапису, на підтвердження викладеного ним у своїй заяві, поданій до суду, а саме про те, що дійсно позивачем було порушено п. 9.2 Правил дорожнього руху.

В той же час, позивачем було надано до суду письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які зазначили, що 20 січня 2019 року близько 18 год.10 хв. вони перебували в автомобілі Suzuki Grand Vitara, який рухався по вул. Алмазна. При повороті ліворуч свідки зазначили, що бачили як водій ОСОБА_1 показував поворот ліворуч лівою рукою, через відкрите вікно водійських дверей (а.с. 24-25).

Відповідно до п. 9.2 Правил дорожнього руху України, водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: а) перед початком руху і зупинкою; б) перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Згідно п.п. 9.3, 9.4 Правил дорожнього руху України, У разі відсутності або несправності світлових покажчиків повороту сигнали початку руху від правого краю проїзної частини, зупинки зліва, повороту ліворуч, розвороту або перестроювання на смугу руху ліворуч подаються лівою рукою, витягнутою вбік, або правою рукою, витягнутою вбік і зігнутою у лікті під прямим кутом угору. Сигнали початку руху від лівого краю проїзної частини, зупинки справа, повороту праворуч, перестроювання на смугу руху праворуч подаються правою рукою, витягнутою вбік, або лівою рукою, витягнутою вбік і зігнутою у лікті під прямим кутом угору. У разі відсутності або несправності сигналів гальмування такий сигнал подається лівою або правою рукою, піднятою вгору. Подавати сигнал покажчиками повороту або рукою належить завчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менш як за 50100 м у населених пунктах і за 150200 м поза ними, і припиняти негайно після його закінчення (подавання сигналу рукою слід закінчити безпосередньо перед початком виконання маневру). Сигнал забороняється подавати, якщо він може бути не зрозумілим для інших учасників руху. Подавання попереджувального сигналу не дає водієві переваги і не звільняє його від вжиття запобіжних заходів.

Частиною першою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Втім, поліцейським СРПП Добропільського ВП ОСОБА_2 не було надано жодних доказів на підтвердження обґрунтованості винесеної ним постанови та які б доводили вину позивача ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. Окрім того, відповідачу судом було встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву, проте останній таким правом не скористався.

Проаналізувавши вищенаведені норми закону, дослідивши надані позивачем докази, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки відповідач не довів перед судом, що дійсно позивачем було порушено вимоги п. 9.2 Правил дорожнього руху, а саме не було увімкнено покажчик лівого повороту при виконанні маневру повороту ліворуч. Крім того, відповідачем в порушення вимог ст.283 КУпАП, не в повному обсязі з'ясовані обставини справи, що призвело до необґрунтованого винесення постанови та притягнення особи до адміністративної відповідальності. Зокрема, не було допитано в якості свідків осіб, які перебували разом з позивачем в транспортному засобі, пояснення яких містяться в матеріалах адміністративної справи, які могли б суттєво вплинути на обєктивність та повноту розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Заявлені вимоги позивача про закриття провадження у справі також підлягають задоволенню, оскільки відповідно до ст.286 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний суд має право, зокрема, скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За відсутності законним способом одержаних, тобто допустимих, а також достатніх доказів скоєння правопорушення позивачем, суд вважає необхідним закрити справу про адміністративне правопорушення за відсутності доведення наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 122 ч.2, ст.222, 251, 258, 268, 279, 280, 283, 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, ст.ст.74, 76, 77 ч.2, 241-251, 255, 271, 272, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського СРПП Добропільського ВП Покровського ВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованому не в автоматичному режимі задовольнити.

Визнати дії поліцейського СРПП Добропільського ВП Покровського ВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_2 щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП, незаконними.

Скасувати постанову серії ДПО18серії ДПО18 № 353265 від 20 січня 2019 року, винесену поліцейським СРПП Добропільського ВП Покровського ВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_2, про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили з моменту проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Донецького апеляційного адміністративного суду через Добропільський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: суддя В.В. Хандурін

21.03.2019