Справа № 640/21571/18
Суддя: Клочкова Н.В.
Дата ухвалення: 2019-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 березня 2019 року № 640/21571/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Клочкової Н.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом

товариства з обмеженою відповідальністю "Вікторіос Компані"

до Державної фіскальної служби України,

Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві

про визнання протиправними та скасування рішень, зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю "Вікторіос Компані" (надалі - позивач, ТОВ "Вікторіос Компані", адреса: 03040, місто Київ, вулиця М. Стельмаха, будинок 10а, офіс 523) до Державної фіскальної служби України (надалі - відповідач 1, ДФС, адреса: 04053, місто Київ, Львівська площа, буд. 8), Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (надалі - відповідач 2, ГУ ДФС у м. Києві, адреса: 04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, буд. 33/19), в якій позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №979132/35029927 від 06 листопада 2018 року;

- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з питань розгляду скарг №45732/3502992/2 від 23 листопада 2018 року;

- зобов'язати відповідачів зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну товариства з обмеженою відповідальністю «Вікторіос Компані» №6 від 30 березня 2018 року.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у відповідачів були відсутні підстави для відмови у реєстрації податкової накладної №6 від 30 березня 2018 року.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог представники відповідачів у відзивах на позовну заяву зазначили, що позивачем для реєстрації податкової накладної надано копії документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.

У додаткових письмових поясненнях представник відповідача 2 зазначив, що позивачем виписана податкова накладна від 30 березня 2018 року №6 щодо компенсації транспортно - експедиторських послуг по перевезенню вантажів залізничним транспортом на адресу ТОВ «Агротолока», проте, позивачем не надано видаткові накладні, рахунки - фактури, довіреність, а документи, які були надані позивачем неможливо індетифікувати, у зв'язку з чим, комісією прийнято рішення про відмову у реєстрації податкової накладної №6 від 30 березня 2018 року.

Відповідно до ч. 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, (далі - КАС України), при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Відповідачем поставлено під сумнів податкову накладну № 6 від 30.03.2018, згідно з якою позивач виписав вказану накладну ТОВ «Агротолока», вид послуг: компенсація транспортно - експедиторських послуг по перевезенню вантажів залізничних транспортом.

Замовлення вказаних послуг перевезення вантажу позивачем було обґрунтовано тим, що позивач на підставі договору №28-02/18 від 28 лютого 2018 року, придбав товар у товариства з обмеженою відповідальністю «Всеукраїнська Енерго Компанія» (надалі - продавець) на умовах EXW, FCA «Правил ІНКОТЕРМС-2010» (розділ 1 Договору).

На виконання умов цього договору №28-02/18, позивач придбав у товариства з обмеженою відповідальністю "Всеукраїнська Енерго Компанія" карбамід (марка Б) у кількості 168 тон, що підтверджується видатковими накладними №310, №311, №312 від 28 березня 2018 року (Т.1, арк. 57,58,59).

Відповідно до наданої суду копії аналітичного звіту на карбамід марка «Б» ДСТУ 7312:2013, виробництва Одеського припортового заводу (Україна), карбамід відповідає вимогам ДСТУ 7312:2013, марка «Б», вищого ґатунку (Т.1, арк. 93).

Факт оплати вказаного договору підтверджується банківськими виписками та платіжними дорученнями (Т.1, арк. 66,91).

Надалі, з метою реалізації придбаного товару, 23 березня 2018 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Вікторіос Компані" (надалі - продавець) та товариством з обмеженою відповідальністю «Агротолока» (надалі - покупець) укладено договір №ВК-04/18-К постачання карбаміду на внутрішній ринок України, відповідно до умов якого продавець зобов'язався передати у власність покупця карбамід (надалі - продукція), а покупець оплатити і прийняти продукцію на умовах EXW «Правил ІНКОТЕРМС-2010» (пункт 1.1. Договору).

При цьому, сторони домовились про те, що покупець компенсує позивачу витрати, пов'язані з доставкою покупцю вказаного товару.

З метою організації відповідного перевезення, 21 березня 2018 року між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю «Рейлтрак Компані» (надалі - експедитор) укладено договір №21/03-2018-МД транспортного експедирування, відповідно до умов якого експедитор зобов'язався за плату та за рахунок клієнта організувати надання транспортно - експедиційних послуг, пов'язаних з перевезенням мінеральних добрив (надалі за текстом - вантаж) залізничним транспортом, а також виконання інших дій, необхідних для виконання обов'язків за цим договором і узгоджених з клієнтом.

Відповідно до залізничної накладної №40176117 від 28 березня 2018 року позивач відправив через залізничну станцію Черноморську (для ОПЗ) вантаж для ТОВ «Агротолока». Найменування вантажу «карбамід» в кількості 168 тон, який отриманий останнім 05 квітня 2018 року (Т.1. арк. 60, 63).

30 березня 2018 року ТОВ «Агротолока» перераховано на рахунок позивача грошову суму у розмірі 1621208,72 грн з призначенням платежу «попередня оплата за карбамід (марка Б) згідно рахунку №3 від 29.03.2018, у т.ч. ПДВ 20% - 270201,12 грн» (Т.1, арк. 65).

За результатами наданих транспортно - експедиторських послуг по перевезенню вантажів залізничним транспортом з ТОВ «Рейлтрак Компані» згідно договору 21/03-2018-МД, між позивачем та перевізником підписаний Акт надання послуг №81 від 05 квітня 2018 року з додатком, відповідно до якого загальна вартість наданих робіт (послуг) склала 69630,96 грн, без ПДВ (ПДВ 13926,19 грн).

На підставі наданих послуг, ТОВ «Рейлтрак Компані» виписало позивачу рахунок - фактуру №29/03/3 від 29 березня 2018 року (Т.1, арк. 67,68,69).

Згідно з копією платіжного доручення №923 від 02 квітня 2018 року позивач перерахував на рахунок ТОВ «Рейлтрак Компані» грошові кошти у розмірі 83557,15 грн з призначенням платежу «оплата за надання транспортно - експ. послуг по транспортуванню вантажу залізничним транспортом зг. Рах-факт №29/03/03 від 29.03.18» (Т.1, арк. 92).

Оскільки вказані послуги з перевезення повинні були бути компенсовані позивачеві, товариством з обмеженою відповідальністю «Агротолока», 29 березня 2018 року направив рахунок на оплату №4 до ТОВ «Агротолока» на суму 83557,15 грн на підставі договору №ВК-04818-К від 23 березня 2018 року та додаткової угоди №1 від 23 березня 2018 року за «компенсацію транспортно - експедиторських послуг по перевезенню вантажів залізничним транспортом згідно додаткової угоди №1 від 23.03.2018 до договору №ВК-04/18-К від 23.03.2018 р.» (Т.1, арк. 90)

30 березня 2018 року на рахунок позивача від ТОВ «Агротолока» надійшли грошові кошти у розмірі 83557,15 грн, у т.ч. ПДВ 20% - 13926,19 грн з призначенням платежу «компенсація транспортно - експедиторських послуг по перевезенню вантажів залізничним транспортом згідно рахунку №4 від 29.03.2018, у т.ч. ПДВ 20%=13926,19 грн» (Т.1, арк. 65)

05 квітня 2018 року між позивачем та ТОВ «Агротолока» підписано Акт здачі - прийняття робіт (надання послуг) №28 про компенсацію транспортно - експедиторських послуг по перевезенню вантажів залізничним транспортом на суму 83557,15 грн, у т.ч. ПДВ 13926,19 грн (Т.1, арк. 79,80)

За результатами виконання вказаної вище господарської операції (щодо компенсації транспортно - експедиторських послуг по перевезенню вантажів залізничним транспортом) позивачем складено і направлено до органів ДФС на реєстрацію податкову накладну від 30 березня 2018 року № 6 на загальну суму 83557,15 грн., у тому числі ПДВ у розмірі 59,13926,19 грн (Т.1, арк. 56).

При цьому, відповідно до квитанції про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних податкова накладена №6 прийнята 12 квітня 2018 року, але її реєстрація зупинена. Обсяг постачання товару/послуги 52.29.20 перевищує величину залишку обсягу придбання такого товару/послуги та обсяги його постачання, що відповідає вимогам пп. 2.1 п. 2 Критеріїв ризиковості платника податку.

В той же час, позивачу запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК в Єдиному реєстрі податкових накладних №6 від 30 березня 2018 року (Т.1, арк. 29).

На підтвердження здійснення вказаної господарської операції, позивачем направлено до органів ДФС відповідні пояснення (Т.1, арк. 30,31-33).

06 листопада 2018 року Комісією ГУ ДФС у м. Києві, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації прийнято рішення № 979132/35029924 про відмову у реєстрації податкової накладної від 30 березня 2018 року № 6 в Єдиному реєстрі податкових накладних у зв'язку з ненаданням платником податку первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки - фактури/інвойси, акти приймання передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні, а також розрахункових документів, банківських виписок з особових рахунків.

Крім того, у рішенні зазначено, що документи не можливо ідентифікувати/пошкоджений, а саме: документ довільного формату від 02 листопада 2018 (видаткова накладна №310 від 28.03.2018 р. pdf), документ довільного формату від 02 листопада 2018 року (видаткова накладна №312 від 28.03.2018 р. pdf), документ довільного формату від 02 листопада 2018 року (довіреність №5 від 03.04.2018 р.pdf), документ довільного формату від 02 листопада 2018 року (видаткова накладна №311 від 28.03.2018 р. pdf) (Т.1, арк. 34-35).

Не погоджуючись з прийнятим рішенням Комісії ГУ ДФС у м. Києві, позивач оскаржив його до Комісії ДФС з питань розгляду скарг, додавши до своєї скарги первинні документи, які, за доводами позивача, є достатніми для реєстрації податкової накладної №6 від 30 березня 2018 року (Т.1, арк. 36, 37-40).

Рішенням Комісії ДФС з питань розгляду скарг від 23 листопада 2018 року №45732/35029924/2 скаргу ТОВ «Вікторіос Компані» залишено без задоволення та рішення Комісії ГУ ДФС у м. Києві без змін (Т.1, арк. 41).

Не погоджуючись з прийнятими відповідачами рішеннями, вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до адміністративного суду з відповідною позовною заявою.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Для відображення вказаної господарської операції у податковому обліку позивачем сформована податкова накладна №6 від 30 березня 2018 року, реєстрацію якої було зупинено 12 квітня 2018 року. Вказана операція, за позицією позивача не була ризиковою та підтверджена по ланцюгу постачання належним чином оформленими первинними документами, які були надані відповідній Комісії.

Так, 02 листопада 2018 року позивачем подано повідомлення №1 про подання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено, а також надано пояснення №02/11/18-1 від 02 листопада 2018 року та надано копії документів.

06 листопада 2018 року позивачем отримано рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №979132/35022924, яким позивачу відмовлено у реєстрації податкової накладної №6 від 30 березня 2018 року.

14 листопада 2018 року позивачем подано скаргу на вказане рішення та надіслано пакет документів на підтвердження реальності здійснення господарської операції.

Рішенням Комісії ДФС з питань розгляду скарг №45732/35029924/2 від 23 листопада 2018 року скарга позивача залишена без задоволення.

Вважаючи, що відповідачами прийняті протиправні рішення, позивач звернувся до адміністративного суду з відповідною позовною заявою.

Представник відповідача 1 у відзиві на позовну заяву зазначив, що підставою для відмови у реєстрації податкової накладної є надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.

Також, представник відповідача 1 послався на приписи чинного законодавства, які регулюють порядок зупинення реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних з наступним прийняттям рішення про їх реєстрацію/відмову у реєстрації, а також на Критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних/розрахунку коригування, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 13 червня 2017 року №567, у яких затверджено перелік документів, необхідних для надання платником податків для критерію, зазначеного у пп.1 п. 6.

При цьому, представник відповідача 1 також зазначив, що однією з вимог Кабінету Міністрів України №190 від 29 березня 2017 року підставами для прийняття комісією ДФС рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування є надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.

Представник відповідача 2 у відзиві на позовну заяву послався на аналогічні обставини, як і представник відповідача 1, при цьому, у додаткових письмових поясненнях представник відповідача 2 зазначив, що позивачем виписана податкова накладна від 30 березня 2018 року №6 щодо компенсації транспортно - експедиторських послуг по перевезенню вантажів залізничним транспортом на адресу ТОВ «Агротолока», проте, позивачем не надано видаткові накладні, рахунки - фактури, довіреність, а документи, які були надані позивачем неможливо ідентифікувати, у зв'язку з чим, комісією прийнято рішення про відмову у реєстрації податкової накладної №6 від 30 березня 2018 року.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов'язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

ВИСНОВКИ ЩОДО НАЯВНОСТІ/ВІДСУТНОСТІ ПОРУШЕНЬ

Під час розгляду справи встановлено наявність в рішеннях відповідачів порушень та ознак протиправності, а тому вони є такими, що підлягають скасуванню.

НОРМИ ПРАВА

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначено Податковим кодексом України.

У розумінні підпункту 14.1.60 пункту 14 статті 14 ПК України, Єдиний реєстр податкових накладних - реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

Таким органом центральної виконавчої влади, відповідно до положень Постанови Кабінету Міністрів України від 21 травня 2014 року № 236, є Державна фіскальна служба України.

Згідно п. п. "а", "б" п. 185.1 ст. 185 ПК України, об'єктом оподаткування є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 187.1 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Пунктом 201.1 статті 201 ПК України передбачено, що на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Пунктом 201.10 статті 201 ПК України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У відповідності до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року № 1246 "Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних" (надалі - Порядок № 1246), податкова накладна - електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі - платник податку) відповідно до вимог Податкового кодексу України (далі - Кодекс) в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Згідно з пунктом 12 Порядку № 1246, після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки:

- відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту);

- чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування;

- реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування;

- дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу;

- наявності помилок під час заповнення обов'язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу;

- наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.);

- наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується;

- факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами;

- наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування;

- дотримання вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис", "Про електронні документи та електронний документообіг" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Відповідно до пункту 13 Порядку № 1246, за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

Аналогічні норми містяться і у пункті 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, згідно якого, реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету міністрів України від 21 лютого 2018 року № 117 затверджено низку Порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, серед яких:

Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (надалі - Порядок зупинення реєстрації № 117);

Порядок роботи комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації;

Порядок розгляду скарг на рішення комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації.

Згідно пункту 5 Порядку зупинення реєстрації № 117, податкова накладна/розрахунок коригування, які підлягають моніторингу, перевіряються на відповідність критеріям ризиковості платника податку, критеріям ризиковості здійснення операцій та показникам позитивної податкової історії платника податку.

Відповідно до пункту 6 Порядку зупинення реєстрації № 117, у разі коли за результатами моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну/розрахунок коригування, накладна відповідає критеріям ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

Згідно пункту 7 Порядку зупинення реєстрації № 117, у разі коли за результатами моніторингу податкова накладна/розрахунок коригування відповідають критеріям ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної/розрахунку коригування, складених платником податку, який має позитивну податкову історію платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

Відповідно до пункту 13 Порядку зупинення реєстрації № 117, у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування зазначаються:

1) номер та дата складання податкової накладної / розрахунку коригування;

2) порядковий номер, номенклатура товарів/послуг продавця, код товару згідно з УКТЗЕД / послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг, зазначені у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрація яких зупинена;

3) критерій (ї) ризиковості платника податку та/або критерій (ї) ризиковості здійснення операцій, на підставі якого (их) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, із розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку;

4) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі.

Відповідно до пункту 14 Порядку зупинення реєстрації № 117, перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, включає в себе:

- договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них;

- договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції;

- первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні;

- розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків;

- документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

Відповідно до пункту 6 Критеріїв оцінки ступня ризиків, затверджених Наказом Міністерства фінансів України від 13 червня 2017 року №567 (на який посилаються відповідачі при обґрунтуванні заперечень проти позову), моніторинг податкової накладної/розрахунку коригування здійснюється ДФС за такими критеріями:

1) обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній / розрахунку коригування, яку (який) подано на реєстрацію в Реєстрі, у 1,5 рази більший за величину, що дорівнює залишку різниці обсягу придбання на митній території України такого товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 01 січня 2017 року в отриманих податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих в Реєстрі, і митних деклараціях, та обсягу постачання відповідного товару/послуги, зазначеному у податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих з 01 січня 2017 року в Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 75 % загального такого залишку для платників, у яких значення показника D становить більше 0,03; більше 60 % - від 0,02 до 0,03; більше 50 % - від 0,015 до 0,02; більше 40 % - від 0,01 до 0,015, більше 30 % - від 0,005 до 0,01, більше 20 % - до 0,005) товарів з кодами згідно з УКТ ЗЕД, які визначаються ДФС, та відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, в інформації, поданій платником податку за встановленою формою, як товару/послуги, що на постійній основі постачається (виготовляється);

2) відсутність (анулювання, призупинення) ліцензій, виданих органами ліцензування, які засвідчують право суб'єкта господарювання на виробництво, експорт, імпорт, оптову і роздрібну торгівлю підакцизними товарами (продукцією), визначеними підпунктами 215.3.1та 215.3.2 пункту 215.3 статті 215 розділу VI ПК України, стосовно товарів, які зазначені платником податку у податковій накладній, поданій на реєстрацію в Реєстрі.

Тобто, пункт 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків містить у собі визначення двох різних за змістом критеріїв.

Відповідно до пункту 1 Вичерпного переліку документів Наказу №567 вичерпний перелік документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Перелік), у розрізі Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 13.06.2017 року №567 (далі - Критерії):

1) для критерію, зазначеного у підпункті 1 пункту 6 Критеріїв: договори, у тому числі зовнішньоекономічні контракти, з додатками, листування з контрагентами; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для провадження господарської операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання й транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання - передавання товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків: документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством;

2) для критерію, зазначеного в підпункті 2 пункту 6 Критеріїв: договори, у тому числі зовнішньоекономічні контракти, з додатками, листування з контрагентами; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для провадження господарської операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання й транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи, інвентаризаційні описи, у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передавання товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

В той же час, Листом ДФС України від 21 березня 2018 року № 959/99-99-07-18 визначено Критерії ризиковості платника податку, Критерії ризиковості здійснення операцій та Перелік кодів товарів, згідно з УКТ ЗЕД, та послуг з кодами, згідно з ДКПП, які застосовуються для визначення відповідності ПН/РК, які подано на реєстрацію до ЄРПН критеріям ризиковості здійснення операції при здійсненні моніторингу (надалі - Критерії ризиковості).

Так, підпунктом 1.6 пункту 1 Критеріїв ризиковості платника податку, визначено 7 (сім) вичерпних підстав за наявності яких комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДФС можуть розглядати питання щодо встановлення ризиковості платника податків, а саме:

- платник податку зареєстрований (перереєстрований) за адресою, що знаходиться на непідконтрольній території України (зона АТО, АР Крим);

- дата реєстрації платником податку на додану вартість не перевищує трьох місяців з дати такої реєстрації;

- платник податку - юридична особа, який не має відкритих рахунків у банківських установах, крім рахунків в органах державної казначейської служби України (крім бюджетних установ);

- платник податку, посадова особа та/або засновник якого був посадовою особою та/або засновником суб'єкта господарювання, якого ліквідовано за процедурою банкрутства протягом останніх трьох років;

- платником податку не подано контролюючому органу податкову звітність з податку на додану вартість за два останні звітні періоди всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та абзацу першого пункту 49.2 і пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України;

- платником податку на прибуток не подано контролюючому органу фінансову звітність за останній звітний період всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та пункту 46.2 статті 46 Податкового кодексу України (далі - Кодекс);

- наявна податкова інформація, що свідчить про наявність ознак здійснення ризикових операцій платником.

У відповідності до підпункту 2.1. пункту 2 Критеріїв ризиковості податкові накладні/розрахунки коригування, складені платниками податку, перевіряються на відповідність ознакам ризиковості здійснення операцій:

обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній/розрахунку коригування, яку(ий) подано на реєстрацію в Реєстрі, дорівнює або перевищує величину залишку, що визначається як різниця обсягу придбання на митній території України такого товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 01 січня 2017 року в отриманих податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих в Реєстрі, і митних деклараціях, збільшеного у 1,5 раза, та обсягу постачання відповідного товару/послуги, зазначеного у податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих з 01 січня 2017 року в Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 75 відсотків загального такого залишку) товарів з кодами згідно з УКТ ЗЕД та послуг з кодами згідно з ДКПП, перелік яких визначено ДФС відповідно до додатка, та відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, в Таблиці даних платника податку як товару/послуги, що на постійній основі постачається (виготовляється);

Виходячи з аналізу викладених норм, суд зазначає, що можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків.

ПОЗИЦІЯ СУДУ

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, на підставі договору №21/03-2018-МД транспортного експедирування від 21 березня 2018 року та додаткової угоди до нього, укладених між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю "Рейлтрак", позивачем 29 березня 2018 року сплачено транспортно - експедиторські послуги по перевезенню вантажів залізничним транспортом на суму з ПДВ у розмірі 83557,15 грн

30 березня 2018 року на рахунок позивача від ТОВ «Агротолока» надійшли грошові кошти у розмірі 83557,15 грн, у т.ч. ПДВ 13926,19 грн з призначенням платежу «компенсація за надані транспортно - експедиторські послуги по перевезенню товару залізничним транспортом».

Для відображення вказаної господарської операції у податковому обліку позивачем сформована податкова накладна №6 від 30 березня 2018 року, реєстрацію якої було зупинено 12 квітня 2018 року.

З аналізу положень чинного законодавства вбачається, що можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків.

У квитанції №1 від 12 квітня 2018 року податковим органом зазначено лише загальне посилання на відповідність податкових накладних критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених у Критеріях оцінки ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкових накладних в ЄРПН, тобто не вказано конкретного виду критерію, що позбавляє платника податків можливості надати визначені законодавством документи на підтвердження правомірності видання податкових накладних та наявності підстав для їх реєстрації.

Тобто, фіскальним органом, в порушення пп.201.16.1 п.201.16. статті 201 Податкового кодексу України, не вказано у Квитанції конкретного виду критерію моніторингу податкової накладної.

Разом з тим, сукупність наданих позивачем первинних документів не дає підстав для сумніву щодо дійсного укладання договору транспортного експедирування між позивачем та його контрагентом, а також отримання компенсації за транспортно - експедиторські послуги по перевезенню вантажів залізничним транспортом.

Факт оплати зумовлював обов'язок позивача в силу вимог пункту 187.1 статті 187, пункту 201.1 статті 201, пункту 201.7 статті 201, пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України сформувати та направити для реєстрації спірні податкові накладні, тобто за правилом "першої події", що в даному випадку і було виконано позивачем шляхом подання податкової накладної для реєстрації в ЄРПН.

Крім того, у квитанції відсутній конкретний перелік копій документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної в ЄРПН, що призводить до необґрунтованого обмеження права платника податків бути повідомленим про необхідність надання документів за вичерпним переліком, а не будь-яких на власний розсуд.

02 листопада 2018 року позивачем подано повідомлення №1 про подання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено, а також надано пояснення №02/11/18-1 від 02 листопада 2018 року та надано копії документів.

Суд зазначає, що матеріалами справи підтверджується, що такі пояснення були своєчасно надані позивачем, про що свідчить наявне в матеріалах справи повідомлення про надання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено від 02 листопада 2018 року.

Проте, рішенням про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №979132/35022924 від 06 листопада 2018 року позивачу відмовлено у реєстрації податкової накладної №6 від 30 березня 2018 року.

14 листопада 2018 року позивачем подано скаргу на вказане рішення та надіслано пакет документів на підтвердження реальності здійснення господарської операції.

Рішенням Комісії ДФС з питань розгляду скарг №45732/35029924/2 від 23 листопада 2018 року скарга позивача залишена без задоволення.

Наведені обставини дають підстави суду дійти висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині визнання протиправними та скасування рішення комісії Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації №979132/35029924 від 06 листопада 2018 року про відмову у реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної №6 від 30 березня 2018 року й рішення Комісії ДФС з питань розгляду скарг №45732/35029924/2 від 23 листопада 2018 року про залишення скарги без задоволення.

З урахуванням того, що відповідачами не надано доказів наявності підстав для відмови у реєстрації податкових накладних №6 від 30 березня 2018 року, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині зобов'язання Державної фіскальної служби України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну ТОВ "Вікторіос Компані" від 30 березня 2018 року № 6 датою її фактичного подання - 12 квітня 2018 року.

Інші доводи та аргументи учасників не спростовують висновків суду.

Згідно з ч. 1 ст. 9, ст. 72, ч.ч. 1, 2, 5 ст. 77 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані позивачем докази суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог повністю.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи квитанції, позивачем під час звернення з даним позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 1762,00 грн. Відтак, враховуючи розмір задоволених позовних вимог, суд присуджує на користь позивача судові витрати у розмірі за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України 1762,00 грн та за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві 1762,00 грн.

На підставі вище викладеного, керуючись ст. ст. 9, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Вікторіос Компані" до Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправними та скасування рішень, зобов'язання вчинити дії - задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення комісії Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації №979132/35029924 від 06 листопада 2018 року про відмову у реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної №6 від 30 березня 2018 року.

3. Визнати протиправним та скасувати рішення комісії Державної фіскальної служби України з питань розгляду скарг №45732/35029924/2 від 23 листопада 2018 року про залишення скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Вікторіос Компані» без задоволення та рішення комісії Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації №979132/35029924 від 06 листопада 2018 року про відмову у реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної №6 від 30 березня 2018 року без змін.

4. Зобов'язати Державну фіскальну службу України зареєструвати податкову накладну товариства з обмеженою відповідальністю "Вікторіос Компані" №6 від 30 березня 2018 року в Єдиному реєстрі податкових накладних датою її фактичного подання - 12 квітня 2018 року.

5. Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Вікторіос Компані" (03040, місто Київ, вулиця М. Стельмаха, будинок 10а, офіс 523, ) понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762,00 грн (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України (04053, місто Київ, Львівська площа, будинок 8, ).

6. Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Вікторіос Компані" (03040, місто Київ, вулиця М. Стельмаха, будинок 10а, офіс 523, ) понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762,00 грн (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19, ).

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів, з дня складання повного тексту рішення.

Суддя Н.В. Клочкова