Справа № 200/1449/19-а
Суддя: Дмитрієв В.С.
Дата ухвалення: 2019-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2019 р. Справа№200/1449/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Дмитрієва В.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Великоновосілківського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправною бездіяльність щодо невиплати заборгованості по пенсії за період з 25 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року та з 1 грудня 2015 року по 30 квітня 2018 року, зобовязання виплатити заборгованість по пенсії за період з 1 червня 2015 року по 30 листопада 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Великоновосілківського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправною бездіяльність щодо невиплати заборгованості по пенсії за період з 25 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року та з 1 грудня 2015 року по 30 квітня 2018 року, зобовязання виплатити заборгованість по пенсії за період з 1 червня 2015 року по 30 листопада 2018 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є внутрішньо переміщеною особою з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції та знаходиться на обліку у відповідача як отримувач пенсії за віком. Вказує, що за період з 25 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року та з 1 грудня 2015 року по 30 квітня 2018 року відповідач виплату пенсії не проводив з невідомих підстав. Вважає дії відповідача щодо невиплати пенсії протиправними, оскільки відсутні правові підстави для вчинення таких дій.

Ухвалою суду від 31 січня 2019 року поновлено позивачу строк, встановлений для звернення до адміністративного суду, відкрито провадження в адміністративній справі, призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та витребувано у відповідача інформацію щодо підстав припинення пенсії позивачу.

22 лютого 2019 року до суду надійшов відзив, в якому відповідач просив відмовити у задоволені позовних вимог, посилаючись на відсутністю прийнятого окремого порядку. Свою позицію вмотивовував тим, що виплата пенсії позивачу була припинена іншим пенсійним органом. Зазначив, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року за №365, орган, суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України. Такий порядок Кабінетом Міністрів України не затверджено, у звязку з чим у відповідача відсутні підстави для виплати пенсії.

15 березня 2019 року представник позивача надала уточнений адміністративний позов, оскільки у первісному позові виявлена технічна помилка, так позивач просить: визнати противною бездіяльність відповідача щодо невиплати заборгованості по пенсії за період з 25 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року та з 1 грудня 2015 року по 30 квітня 2018 року та зобовязати виплатити заборгованість по пенсії за період з 25 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року та з 1 грудня 2015 року по 30 квітня 2018 року. Уточнений адміністративний позов отримано відповідачем 11 березня 2019 року, що підтверджується відміткою про одержання на супровідному листі.

25 березня 2019 року відповідач засобами електронного звязку надав клопотання про проведення судового засідання в режимі відео конференції.

Суд зазначає, що згідно статті 195 КАС України клопотання про участь у судовому засіданні в приміщенні суду в режимі відеоконференції може бути подано не пізніш як за пять днів до відповідного судового засідання.

Оскільки зазначене клопотання надійшло менш ніж за пять днів до проведення судового засідання, правові підстави для задоволення такого клопотання - відсутні.

У судове засідання 28 березня 2019 року сторони не зявилися, про дату, час та місце засідання повідомлені належним чином. Представник позивача, засобами електронного звязку надав клопотання про розгляд справи без його участі.

На підставі частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у письмовому провадженні.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянином України, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, б. 91, що підтверджується паспортом громадянина України серії ВС №474367, виданим Ленінським РВ УМВС України у м. Донецьку 26 жовтня 2000 року. Позивач є пенсіонером за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням №184157. 26 жовтня 2017 року позивачу видана довідка № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, фактичне місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, б. 36.

Як убачається із наданих на вимогу суду доказів, ОСОБА_1 перебуває на обліку у Великоновосілківському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області згідно заяви від 26 жовтня 2017 року, відповідно до Протоколу розрахунку недоотриманої пенсії по пенсійній справі №165984 ОСОБА_1 убачається, що з листопада 2014 року по квітень 2018 року пенсія не виплачена. Також згідно заяви позивача від 26 жовтня 2017 року останній місяць отримання пенсії - жовтень 2014 року. Тобто матеріалами справи підтверджується наявність заборгованості по виплаті пенсії ОСОБА_1 за період з листопада 2014 року по квітень 2018 року включно.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг передбачено Законом України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-VI (далі - Закон № 1058).

Відповідно до статті 5 Закону № 1058 цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням.

Згідно статті 85 Закону України Про пенсійне забезпечення пенсії виплачуються за місцем проживання пенсіонера, незалежно від реєстрації місця проживання.

22 листопада 2014 року набрав чинності Закон України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб від 20.10.2014 № 1706-VII, який згідно його преамбули відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до ст. 7 цього Закону для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на пенсійне забезпечення, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 637 Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам встановлено, що призначення та продовження виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509 (Офіційний вісник України, 2014 р., № 81, ст. 2296; 2015 р., № 70, ст. 2312). Виплата (продовження виплати) пенсій (щомісячного довічного грошового утримання, що призначені зазначеним особам, проводиться через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" з можливістю отримання готівкових коштів і проведення безготівкових операцій через мережу установ і пристроїв будь-яких банків тільки на території, де органи державної влади здійснюють свої повноваження.

Згідно п. 6 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 509 від 01.10.2014 року (в редакції Постанови КМУ № 352 від 08.06.2016) (далі Порядок № 509), довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи діє безстроково, крім випадків, передбачених ст. 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" та абзацом шостим цього пункту. Довідка, видана до 20 червня 2016 року, яка не скасована і строк дії якої не закінчився, є дійсною та діє безстроково, крім випадків, передбачених ст. 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб".

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Закону №1058 виплата пенсії припиняється за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду з наступних підстав: - якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; - у разі смерті пенсіонера; - у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; - в інших випадках, передбачених законом. Частиною другою цієї статті передбачено, що поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 35 та ст. 46 цього Закону. Зазначений перелік підстав для припинення виплати пенсії розширеному тлумаченню не підлягає.

8 червня 2016 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 365 Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, пунктом 1 якої затверджено Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання /перебування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 335 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365 Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, а саме, пункт 15 доповнено реченням такого змісту: "Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.".

При цьому, відсутність фінансування та встановленого Кабінетом Міністрів України механізму виплати нарахованих сум пенсій не звільняє державу в особі уповноваженого органу Пенсійного фонду України від обов'язку здійснити таку виплату та не може позбавляти права особи на отримання належних їй сум пенсій.

Крім того, суд вважає за необхідне зауважити, що припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення і лише з підстав, визначених ст. 49 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Разом з цим, рішення про припинення виплати позивачу пенсії з підстав, визначених ст. 49 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, не приймалось.

Суд зауважує, що позивач із заявою про запит пенсійної справи з іншого пенсійного органу та виплати пенсії звернувся до відповідача у жовтні 2017 року, відповідно вказаний субєкт не припиняв виплату пенсії.

Разом з цим, невиплата належної позивачу пенсії є протиправною, оскільки не відповідає зазначеним критеріям правомірності, у звязку з чим суд вважає за необхідне поновити виплату пенсії з дня припинення такої виплати.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що відсутність встановленого Кабінетом Міністрів України механізму виплати нарахованих сум пенсій, оскільки порядок та умови отримання пенсійних виплат регулюються виключно Законом України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, не звільняє державу в особі уповноваженого органу Пенсійного фонду України від обов'язку здійснити таку виплату та не може позбавляти права особи на отримання належних їй сум пенсій.

Отже, враховуючи те, що невиплата належної позивачу пенсії є протиправною, оскільки не відповідає зазначеним критеріям правомірності, суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог.

Згідно частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Отже, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного субєктами владних повноважень, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне, з метою повного захисту прав і інтересів позивача, з урахування положень статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, вийти за межі позовних вимог та зобовязати відповідача виплатити заборгованість по пенсії за період з листопада 2014 року по квітень 2018 року з урахуванням отриманих сум.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з такого.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як убачається з матеріалів справи, позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн. Таким чином, судовий збір у зазначеному розмірі підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Великоновосілківського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо невиплати пенсії ОСОБА_1.

Зобовязати Великоновосілківське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: 85500, Донецька область, смт. Велика Новосілка, вул. Центральна, б. 103, ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (місце реєстрації: м. Донецьк, вул. Заводська, б. 91; паспорт громадянина України ВС 474367, виданий Ленінським РВ УМВС України у м. Донецьку 26 жовтня 2000 року) пенсію за період з листопада 2014 року по квітень 2018 року з урахуванням отриманих сум.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Великоновосілківського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: 85500, Донецька область, смт. Велика Новосілка, вул. Центральна, б. 103, ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: м. Донецьк, вул. Заводська, б. 91; паспорт громадянина України ВС 474367, виданий Ленінським РВ УМВС України у м. Донецьку 26 жовтня 2000 року) судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 28 березня 2019 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Дмитрієв В.С.