Справа № 140/123/19
Суддя: Димарчук Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2019 року ЛуцькСправа № 140/123/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Димарчук Т.М.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області (далі - ГУ МВС України в Луганській області, відповідач) про визнання протиправним та скасування наказу від 20.12.2018 №23 о/с "По особовому складу" в частині звільнення старшини міліції ОСОБА_1 з посади міліціонера взводу №1 роти №3 батальйону патрульної служби міліції особливого призначення "Луганськ-1" Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області з 22.12.2018, поновлення на посаді міліціонера взводу №1 роти №3 батальйону патрульної служби міліції особливого призначення "Луганськ-1" Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області з 22.12.2018 та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наказом від 12.10.2018 №18 о/с ОСОБА_1 поновлено на посаді міліціонера взводу №1 роти №3 батальойону патрульної служби міліції особливого призначення "Луганськ-1" ГУ МВС у Луганській області з 29.11.2017 на виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 10.09.2018 по справі №803/450/18. Разом з тим, наказом від 20.12.2018 №23 о/с відповідно до Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ позивача звільнено у запас Збройних сил за пунктом 63 "з" (через скорочення штатів) з 22.12.2018.

Оскаржуваний наказ від 20.12.2018 №23 о/с позивач вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню з огляду на наступне.

Пунктом 10 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII передбачено, що працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Зокрема, відповідно до підпункту «з» пункту 63 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 №114, покладеного в основу оспорюваного наказу про звільнення позивача зі служби, особи рядового і молодшого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік): через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Приймаючи наказ від 20.12.2018 №23 о/с в частині звільнення позивача з 22.12.2018 в запас Збройних сил за пунктом 63 "з" (через скорочення штатів) Положення №114, ГУ МВС України в Луганській області позивачу не було запропоновано посад для подальшого проходження служби.

Таким чином, при прийнятті оскаржуваного наказу в частині звільнення позивача, ГУ МВС України в Луганській області порушено вказані вище норми Положення №114.

У зв'язку з наведеним, просить визнати протиправним та скасувати наказ від 20.12.2018 №23 о/с "По особовому складу" в частині звільнення старшини міліції ОСОБА_1 з посади міліціонера взводу №1 роти №3 батальйону патрульної служби міліції особливого призначення "Луганськ-1" Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області, поновити на посаді міліціонера взводу №1 роти №3 батальйону патрульної служби міліції особливого призначення "Луганськ-1" Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області та стягнути грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 25.01.2019 прийнято дану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та на підставі частини четвертої статті 262 КАС України ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (а.с.1).

В поданому до суду відзиві на позовну заяву від 12.02.2019 №75/44 (а.с.14-21) відповідач позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні з тих підстав, що на виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 10.09.2018 по справі №803/450/18, якою визнано протиправним та скасовано наказ від 23.01.2018 №2 о/с "По особовому складу" в частині звільнення старшини міліції ОСОБА_1 з посади міліціонера взводу №1 роти №3 батальйону патрульної служби міліції особливого призначення "Луганськ-1" та зобов'язано поновити позивача на посаді міліціонера взводу №1 роти №3 батальйону патрульної служби міліції особливого призначення "Луганськ-1" ГУ МВС України в Луганській області, ОСОБА_1 наказом ГУ МВС України у Луганській області від 12.10.2018 №18 о/с «По особовому складу" було поновлено на посаді міліціонера взводу №1 роти №3 батальйону патрульної служби міліції особливого призначення "Луганськ-1" ГУ МВС України в Луганській області з 29.11.2017.

Наказом ГУ МВС України в Луганській області від 20.12.2018 №23 о/с відповідно до Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ позивача звільнено у запас Збройних сил за пунктом 63 "з" (через скорочення штатів) з 22.12.201.

Оскаржуваний наказ про звільнення позивача через скорочення штатів відповідач вважає таким, що прийнятий у відповідності до вимог чинного законодавства, оскільки відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 №730 "Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ" утворено юридичну особу публічного права Головне управління Національної поліції у Луганській області, яке не є правонаступником ГУ МВС України у Луганській області. В свою чергу, ГУ МВС України у Луганській області ліквідовується. Наказом Головного управління Національної поліції у Луганській області від 06.11.2015 №1388 "Про організаційно-штатні питання" повністю скасовано штати органів, підрозділів, установ та підприємств МВС України та скорочено усі посади, в тому числі і ГУ МВС України у Луганській області. На сьогодні, штату ГУ МВС України у Луганській області не існує, як і не існує будь-яких посад ГУ МВС України у Луганській області.

Відтак, відповідач позбавлений можливості поновити ОСОБА_1 на посаді міліціонера взводу №1 роти №3 батальйону патрульної служби міліції особливого призначення "Луганськ-1" ГУ МВС України у Луганській області, оскільки вищевказаної посади на сьогоднішній день не існує.

Щодо процедури звільнення позивача зазначає, що відповідно до положень пункту 8 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" з дня опублікування вказаного Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Звертає увагу, що зазначеними нормами спеціального законодавства не визначена процедура звільнення працівників міліції з підстав передбачених пунктом 63 "з" (через скорочення штатів) Положення №114, а тому відповідач при звільненні позивача керувався нормами передбаченими ст. 49-2 КЗпП України.

Листом ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Луганській області від 12.10.2018 №6/2-430 ЛК ОСОБА_1 був повідомлений, що відповідно до наказу ГУ МВС України у Луганській області від 12.10.2018 №18 о/с «По особовому складу" його було поновлено на посаді з 29.11.2017. Крім того, зазначеним листом позивача було попереджено про майбутнє можливе звільнення через скорочення штатів та запропоновано прибути до ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Луганській області для ознайомлення з документами на підставі яких було скасовано усі штати відповідача. В даному листі позивача повідомлено про порядок вступу на службу в ГУНП в Луганській області та ознайомлення з вакантними посадами передбаченими штатним розкладом ГУНП в Луганській області.

Відповідно до роздруківки з офіційного сайту Укрпошта, поштове відправлення з листом від 12.10.2018 №6/2-430 ЛК отримано позивачем особисто 16.10.2018, а тому позивач належним чином був попереджений про можливе звільнення через скорочення штатів.

Листом ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Луганській області від 22.12.2018 №6/2-518 ЛК ОСОБА_1 було попереджено, що відповідно до наказу ГУ МВС України у Луганській області від 20.12.2018 №23 о/с «По особовому складу" позивача було звільнено з органів внутрішніх справ України за пунктом 63 "з" (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ з 22.12.2018 та запропоновано з'явитись до ГУ МВС України у Луганській області для отримання трудової книжки.

Вважає, що у відповідності до вимог ст. 49-2 КЗпП України позивач належним чином був повідомлений про підстави свого звільнення, а також про те, що відповідним наказом скасовані усі штати ГУ МВС України у Луганській області і запропонувати будь-яку посаду йому неможливо.

Вважає, що ГУ МВС України у Луганській області щодо підстав та процедури звільнення ОСОБА_1 через скорочення штатів діяло виключно на підставі діючого законодавства та у спосіб передбачений нормативно-правовими актами.

З наведених підстав просить у задоволенні позову відмовити повністю.

У відповіді на відзив на позовну заяву від 26.02.2019 представник позивача підтримала доводи позивача, викладені в позовній заяві, тому просить позов задовольнити повністю (а.с.62).

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Частина 1 статті 5 КАС України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Судом встановлено, що постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2017 визнано протиправним та скасовано наказ №211 о/с від 25.07.2014 ГУ МВС України у Луганській області щодо ОСОБА_1 в частині встановлення йому іспитового строку один рік при призначенні його на посаду міліціонера взводу №2 роти патрульної служби міліції особливого призначення "Луганськ-1" ГУ МВС України у Луганській області з 23.07.2014; визнано протиправним та скасовано наказ №83 о/с від 10.03.2015 ГУ МВС України у Луганській області про звільнення старшини міліції ОСОБА_1, міліціонера взводу №1 роти №3 батальйону патрульної служби міліції особливого призначення "Луганськ-1" ГУ МВС України у Луганській області за п. 63 "і" (у зв'язку з непроходженням випробовування в період іспитового строку з ОВС України у запас); поновлено ОСОБА_1 на посаді міліціонера взводу №1 роти №3 батальйону патрульної служби міліції особливого призначення "Луганськ-1" ГУ МВС України у Луганській області з 10.03.2015 та стягнуто з ГУ МВС України у Луганській області грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 10.03.2015 по 29.11.2017 в розмірі 191 560,68 грн. без урахування податків та інших обов'язкових платежів.

На виконання вказаної постанови, наказом ГУ МВС України у Луганській області №2 о/с "По особовому складу" від 23.01.2018 старшину міліції ОСОБА_1 поновлено на посаді міліціонера взводу №1 роти №3 батальйону патрульної служби міліції особливого призначення "Луганськ-1" ГУ МВС України у Луганській області з 10.03.2015.

В подальшому, згідно з пунктами 10, 11 розділу ХІ Закону України "Про Національну поліцію" та відповідно до Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ позивача звільнено у запас Збройних сил за пунктом 63 "з" (через скорочення штатів) з 29.11.2017.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 10.09.2018 по справі №803/450/18 визнано протиправним та скасовано наказ ГУ МВС України у Луганській області від 23.01.2018 №2 о/с "По особовому складу" в частині звільнення старшини міліції ОСОБА_1 з посади міліціонера взводу №1 роти №3 батальйону патрульної служби міліції особливого призначення "Луганськ-1"; поновлено позивача на посаді міліціонера взводу №1 роти №3 батальйону патрульної служби міліції особливого призначення "Луганськ-1" ГУ МВС України в Луганській області. Стягнуто з ГУ МВС України в Луганській області на користь позивача грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в розмірі 54 814,05 грн. без урахування податків та інших обов'язкових платежів.

На виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 10.09.2018 по справі №803/450/18, наказом ГУ МВС України у Луганській області від 12.10.2018 №18 о/с «По особовому складу" відмінено пункт наказу ГУ МВС України у Луганській області від 23.01.2018 №2 о/с в частині звільнення старшини міліції ОСОБА_1, міліціонера взводу №1 роти №3 батальйону патрульної служби міліції особливого призначення "Луганськ-1" ГУ МВС України у Луганській області за пунктом 63 "з" (через скорочення штатів) з 29.11.2017, поновлено ОСОБА_1, на посаді міліціонера взводу №1 роти №3 батальйону патрульної служби міліції особливого призначення "Луганськ-1" ГУ МВС України в Луганській області з 29.11.2017 (а.с.4).

Листом Ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Луганській області від 12.10.2018 №6/2-430 ЛК ОСОБА_1 повідомлено, що відповідно до наказу ГУ МВС України у Луганській області від 12.10.2018 №18 о/с «По особовому складу" його було поновлено на посаді з 29.11.2017. Крім того, зазначеним листом позивача було поінформовано, що наказом МВС України від 06.11.2015 №1388 повністю скасовано штат органів, підрозділів, установ та підприємств МВС України, а наказом ГУ МВС України у Луганській області від 10.12.2015 №2803 скорочено займану позивачем посаду міліціонера взводу №1 роти №3 батальйону патрульної служби міліції особливого призначення "Луганськ-1" ГУ МВС України у Луганській області, у зв'язку з чим відповідач попереджає ОСОБА_1 про майбутнє звільнення через скорочення штатів. Для ознайомлення з вищевказаними документами та внесенням відповідних змін до трудової книжки позивачу необхідно прибути до Ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Луганській області. Поінформовано, що у випадку виявлення бажання проходити службу в поліції, позивач може прийняти участь у конкурсному відборі на службу до Національної поліції при оголошенні конкурсу. До листа було надано витяг з наказу ГУ МВС України у Луганській області від 12.10.2018 №18 о/с (а.с.25).

Відповідно до роздруківки з офіційного сайту Укрпошта, поштове відправлення з листом від 12.10.2018 №6/2-430 ЛК отримано позивачем особисто 16.10.2018.

Наказом ГУ МВС України в Луганській області від 20.12.2018 №23 о/с відповідно до Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ старшину міліції ОСОБА_1, міліціонера взводу №1 роти №3 батальйону патрульної служби міліції особливого призначення "Луганськ-1" ГУ МВС України у Луганській області звільнено у запас Збройних сил України за пунктом 63 "з" (через скорочення штатів) з 22.12.2018. Підстава: постанова КМУ від 16.09.2015 №730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів МВС», наказ МВС України від 06.11.2015 №1388, наказ ГУ МВС України у Луганській області від 10.12.2015 №2803 (а.с.37).

Листом Ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Луганській області від 22.12.2018 №6/2-518 ЛК ОСОБА_1 було повідомлено, що відповідно до наказу ГУ МВС України у Луганській області від 20.12.2018 №23 о/с «По особовому складу" позивача звільнено з органів внутрішніх справ України за пунктом 63 "з" (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ з 22.12.2018. Для отримання трудової книжки позивачу необхідно прибути до Ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Луганській області. До листа було надано витяг з наказу ГУ МВС України у Луганській області від 20.12.2018 №23 о/с (а.с.38).

Позивач вважаючи вищезазначений наказ протиправним, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Стаття 43 Конституції України передбачає, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Особливості проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов'язки врегульовано Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів УРСР №114 від 29.07.1991 (далі - Положення №114).

Починаючи з 07.11.2015 набрав чинності Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VIII (надалі - Закон №580-VIII), згідно з пунктом 4 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" якого, до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Зокрема, відповідно до підпункту "з" пункту 63 Положення №114, покладеного в основу оскаржуваного наказу про звільнення позивача зі служби, особи рядового і молодшого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України "Про Національну поліцію".

Відповідно до статті 47 цього Закону призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції відповідно до номенклатури посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України.

Постановою Кабінету Міністрів України №730 від 16.09.2015 "Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ" було ліквідовано як юридичну особу Управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області та її структурні підрозділи.

Одним з видів змін в організації виробництва, праці є ліквідація підприємства, установи, організації. Ліквідація логічно пов'язана із скороченням чисельності і штату працівників. У разі ліквідації чисельність працівників скорочується, а весь штат працівників ліквідується.

Ліквідація - це така форма припинення юридичної особи, за якої припиняються її права та обов'язки, тобто вона знімається з реєстрації в усіх фондах та організаціях.

Отже, при повній ліквідації чисельність працівників скорочується, а весь штат працівників ліквідується, крім працівників відносно яких діють обмеження на звільнення, тобто пряма заборона на звільнення перелічених працівників, оговорена в Законі.

У відповідності до вказаної постанови, ГУ МВС у Луганській області створено ліквідаційну комісію та 06.11.2015 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено відомості щодо початку ліквідації ГУ МВС у Луганській області.

Суд звертає увагу, що Закон України "Про Національну поліцію" був опублікований 06.08.2015 та відповідно до Прикінцевих та перехідних положень цей Закон набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування, крім пунктів 1, 2, 3, 7 - 13, 15, 17 - 18 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону, які набирають чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

Пунктом 8 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №580-VIII передбачено, що з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Проте, повного механізму скорочення атестованих працівників органів внутрішніх справ спеціальним законодавством не передбачено. У зв'язку з цим, відповідно до ст. 8 Цивільного кодексу України, при скороченні атестованих працівників органів внутрішніх справ у частині, яка не врегульована спеціальним законодавством, слід застосовувати аналогію закону, тобто використовувати правові акти, що регулюють подібні за змістом відносини (аналогія закону). Це відповідає вимогам рішення Конституційного Суду України від 07.05.2002 № 8-рп/202 (справа щодо підвідомчості актів про призначення або посадових осіб), при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов'язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, встановивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосовувати норми Кодексу законів про працю України у якому визначено основні трудові права працівників.

Таким актом є Кодекс законів про працю України у якому розкрито механізм скорочення працівників.

Враховуючи ту обставину, що спеціальним Законом не визначено строк попередження працівників міліції про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів, суд вважає, що працівники відповідно до статті 49-2 Кодексу законів про працю України повинні бути попереджені не пізніше ніж за два місяці.

Пунктом 9 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №580-VIII визначено, що працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Пунктом 10 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №580-VIII встановлено, що працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів. Указані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

З огляду на наведені норми законодавства, однією з необхідних умов для прийняття працівників міліції на службу в поліцію слугувало висловлення ними відповідного бажання і лише в разі відмови від походження служби в поліції такі працівники міліції підлягали звільненню зі служби в органах внутрішніх справ на підставі підпункту "з" пункту 63 Положення, через скорочення штатів. При цьому, Законом №580-VIII визначений строк, протягом якого працівник міліції міг бути прийнятий на службу в поліції, який складав три місяці з дня опублікування цього Закону. Зокрема, Закон №580-VIII опублікований в газеті "Голос України" від 06.08.2015 №141-142, отже, тримісячний строк закінчився 06.11.2015.

Відповідно до частини 1 статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. Згідно із частиною 2 статті 104 Цивільного кодексу України передбачено, що юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Частиною 3 статті 105 Цивільного кодексу України передбачено, що учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється.

Згідно положень статті 104 Цивільного кодексу України ліквідація - це така форма припинення діяльності юридичної особи, за якої перестають існувати всі її права та обов'язки без переходу прав та обов'язків у порядку правонаступництва до інших юридичних осіб, тобто є припиненням всіх прав і обов'язків юридичної особи без визначення правонаступника.

Разом з тим, суд звертає увагу, що ОСОБА_1 не міг скористатися правами, передбаченими вище, зокрема, подати заяву (рапорт) про своє волевиявлення щодо проходження служби в органах поліції, оскільки на день опублікування та набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію", а також створення Національної поліції України як юридичної особи, наказом ГУ МВС України у Луганській області №83 о/с від 10.03.2015 позивач був звільнений.

Однак, в подальшому постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2017 визнано протиправним та скасовано наказ №211 о/с від 25.07.2014 ГУ МВС України у Луганській області щодо ОСОБА_1 в частині встановлення йому іспитового строку один рік при призначенні його на посаду міліціонера взводу №2 роти патрульної служби міліції особливого призначення "Луганськ-1" ГУ МВС України у Луганській області з 23.07.2014; визнано протиправним та скасовано наказ №83 о/с від 10.03.2015 ГУ МВС України у Луганській області про звільнення старшини міліції ОСОБА_1, міліціонера взводу №1 роти №3 батальйону патрульної служби міліції особливого призначення "Луганськ-1" ГУ МВС України у Луганській області за п. 63 "і" (у зв'язку з непроходженням випробовування в період іспитового строку з ОВС України у запас); поновлено ОСОБА_1 на посаді міліціонера взводу №1 роти №3 батальйону патрульної служби міліції особливого призначення "Луганськ-1" ГУ МВС України у Луганській області з 10.03.2015 та стягнуто з ГУ МВС України у Луганській області грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 10.03.2015 по 29.11.2017 в розмірі 191560,68 грн. без урахування податків та інших обов'язкових платежів.

На виконання вказаної постанови, наказом ГУ МВС України у Луганській області №2 о/с "По особовому складу" від 23.01.2018 старшину міліції ОСОБА_1 поновлено на посаді міліціонера взводу №1 роти №3 батальйону патрульної служби міліції особливого призначення "Луганськ-1" ГУ МВС України у Луганській області з 10.03.2015 та цим же наказом згідно з пунктами 10, 11 розділу ХІ Закону України "Про Національну поліцію" та відповідно до Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ позивача звільнено у запас Збройних сил за пунктом 63 "з" (через скорочення штатів) з 29.11.2017.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 10.09.2018 по справі №803/450/18 визнано протиправним та скасовано наказ ГУ МВС України у Луганській області від 23.01.2018 №2 о/с "По особовому складу" в частині звільнення старшини міліції ОСОБА_1 з посади міліціонера взводу №1 роти №3 батальйону патрульної служби міліції особливого призначення "Луганськ-1"; поновлено позивача на посаді міліціонера взводу №1 роти №3 батальйону патрульної служби міліції особливого призначення "Луганськ-1" ГУ МВС України в Луганській області. Стягнуто з ГУ МВС України в Луганській області на користь позивача грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в розмірі 54 814,05 грн. без урахування податків та інших обов'язкових платежів.

На виконання вищевказаної постанови, наказом ГУ МВС України у Луганській області від 12.10.2018 №18 о/с «По особовому складу" позивача поновлено на посаді міліціонера взводу №1 роти №3 батальйону патрульної служби міліції особливого призначення "Луганськ-1" ГУ МВС України в Луганській області з 29.11.2017.

Наказом ГУ МВС України в Луганській області від 20.12.2018 №23 о/с відповідно звільнено у запас Збройних сил України за пунктом 63 "з" (через скорочення штатів) з 22.12.2018.

При цьому, суд зазначає, що приймаючи наказ від 20.12.2018 №23 о/с в частині звільнення з 22.12.2018 старшини міліції ОСОБА_1 в запас Збройних сил України за пунктом 63 "з" (через скорочення штатів), ГУ МВС України в Луганській області не було запропоновано позивачу жодних посад для подальшого проходження служби.

Таким чином, суд приходить до висновку, що при прийнятті оскаржуваного наказу від 20.12.2018 №23 о/с в частині звільнення позивача ГУ МВС України в Луганській області порушено вказані вище норми Положення № 114.

Крім того, на переконання суду, встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) установи, що ліквідується, не виключає, а передбачає зобов'язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи. При цьому, у випадку незаконного звільнення працівника з роботи, його порушене право повинно бути відновлене шляхом поновлення його на посаді, з якої його було незаконно звільнено.

Відповідно до пункту 24 Положення №114 у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов'язків, але не більш як за один рік.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивача було звільнено незаконно, з порушенням встановленого законодавством порядку, а тому позовні вимоги про визнання протиправним та скасування наказу від 20.12.2018 №23 о/с "По особовому складу" в частині звільнення старшини міліції ОСОБА_1 з посади міліціонера взводу №1 роти №3 батальйону патрульної служби міліції особливого призначення "Луганськ-1" ГУ МВС України в Луганській області з 22.12.2018 та поновлення на посаді міліціонера взводу №1 роти №3 батальйону патрульної служби міліції особливого призначення "Луганськ-1" ГУ МВС України в Луганській області підлягають задоволенню.

Крім того, судом встановлено, що Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області станом на час розгляду справи не ліквідоване, а тому ОСОБА_1 підлягає поновленню на посаді, з якої його було незаконно звільнено.

Стосовно вимоги позивача про стягнення на користь ОСОБА_1 середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, починаючи з 22.12.2018, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 2 статті 235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Верховний Суд України у постанові від 14.01.2014 (справа №21-395а13) зазначив, що суд, ухвалюючи рішення про поновлення на роботі, має вирішити питання про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визначивши при цьому розмір такого заробітку за правилами, закріпленими у Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (далі - Порядок № 100).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

За приписами абзацу 3 пункту 3 Порядку № 100 усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

В пункті 6 постанови "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" від 24.12.1999 № 13 Пленум Верховного Суду України зазначив, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

В зв'язку з викладеним, ГУ МВС України в Луганській області, як податковий агент згідно норм Податкового кодексу України та як страхувальник згідно Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" зобов'язаний виплатити позивачу суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу, утримавши із нього при виплаті прибутковий податок з доходів фізичних осіб та єдиний страховий внесок, а тому вимога про стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу підлягає задоволенню.

Пунктом 8 Порядку № 100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до наказу відповідача від 12.10.2018 №18 о/с "По особовому складу" позивача поновлено на роботі, а з 22.12.2018 наказом відповідача від 20.12.2018 №23 о/с "По особовому складу" - звільнено.

З листа ГУ МВС України в Луганській області від 08.02.2019 №27 вбачається, що ОСОБА_1 довідку про середньомісячне грошове забезпечення ОСОБА_1 за останні два місяці перед звільненням надати немає можливості, оскільки після поновлення на посаді грошове забезпечення не нараховувалось та не виплачувалось (а.с.58).

Враховуючи вищевикладене, сума розрахунку бралася судом згідно довідки ГУ МВС України в Луганській області №360/111/22-2019 від 26.03.2019, з якої слідує, що за січень - лютий 2015 року позивач отримав грошове забезпечення у розмірі 11501,34 грн. Отже, середньоденна заробітна плата позивача за 1 день складає 194,94 грн. (11 501,34 грн. : 59 календарних днів). Таким чином, розмір середньомісячного заробітку за період з 22.12.2018 по 25.03.2019 ( за 94 календарних дні), що підлягає стягненню, складає 18 324,36 грн.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів суду належними та допустимими доказами правомірність та законність наказу від 20.12.2018 №23 о/с "По особовому складу" в частині звільнення старшини міліції ОСОБА_1 з посади міліціонера взводу №1 роти №3 батальйону патрульної служби міліції особливого призначення "Луганськ-1" Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області, з огляду на що позов підлягає до задоволення.

Керуючись статтями 243, 245, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області від 20.12.2018 №23 о/с "По особовому складу" в частині звільнення старшини міліції ОСОБА_1 з посади міліціонера взводу №1 роти №3 батальйону патрульної служби міліції особливого призначення "Луганськ-1" Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області у запас Збройних Сил України за пунктом 63 "з" (через скорочення штатів) з 22.12.2018 відповідно до Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Поновити ОСОБА_1 на посаді міліціонера взводу №1 роти №3 батальйону патрульної служби міліції особливого призначення "Луганськ-1" Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області з 22.12.2018.

Стягнути з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 22.12.2018 по 25.03.2019 в розмірі 18 324,36 грн. (вісімнадцять тисяч триста двадцять чотири гривні 36 копійок) без урахування податків та інших обов'язкових платежів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, встановленого статтею 295 КАС України, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Головуючий-суддя Т.М. Димарчук