Справа № 826/15704/17
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2019-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 березня 2019 року № 826/15704/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Скочок Т.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомФізичної особи-підприємця ОСОБА_1
доДержавної архітектурно-будівельної інспекції України
провизнання протиправною та скасування постанови від 15.11.2017 №З-1511/6-10/10-27/1511/08/01,
ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась фізична особа-підприємець ОСОБА_1 з позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправною та скасування постанови від 15.11.2017 №З-1511/6-10/10-27/1511/08/01 (з урахуванням уточненої позовної заяви від 18.12.2017).

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що перевірка, за результатами якої винесено оскаржувану постанову, проведена за відсутності повноважних представників позивача. Крім того, оскаржувану постанову, у супереч положень п. 20 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 №553, винесено одноособово інспектором, не передавши матеріали на розгляд керівникові відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю. Натомість, викладені у постанові обставини не відповідають дійсному стану речей.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.12.2017 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання у справі.

Під час підготовчого провадження судом вжито заходи, передбачені положеннями ст. 180 Кодексу адміністративного судочинства України, з огляду на що, судом ухвалено про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

У призначене судове засідання з'явились представники сторін.

Представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити їх з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував, підтримавши доводи, викладені у відзиві, у якому зазначено про правомірність оскаржуваної постанови, винесеної відповідачем у межах наданих останньому повноважень.

З урахуванням викладеного, судом на підставі ч. 3 ст. 194 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалено про подальший розгляд справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив та відповідь на відзив, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області проведено позаплановий захід державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб'єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт, за результатами якої складено акт від 01.11.2017 №Т-0111/2.

Зі змісту вказаного акту вбачається, що внаслідок здійснення перевірки дотримання суб'єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил на об'єкті «Тепличний комплекс з складськими та адміністративними приміщеннями за адресою: АДРЕСА_3 (відповідно до повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об'єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об'єктів з незначними наслідками СС1 від 22.09.2017 №10/10-2209/15/П поштова/будівельна адреса: АДРЕСА_2) кадастрові номери земельних ділянок НОМЕР_2, НОМЕР_3», генеральним проектувальником якого є ФОП ОСОБА_1, встановлено, що відповідно до п. 5.1.1.1 ДБН В.2.2-28:2010 «Будинки адміністративного та побутового призначення», площу приміщень слід приймати не менше 6 м2 на робоче місце працівника. Відповідно до проектної документації, площа адміністративної будівлі становить 441,2 м2, відтак, кількість осіб, які постійно перебувають на об'єкті, N1=441,2/6=74. Отже, за твердженням перевіряючих, відповідно до таблиці 1 ДСТУ-Н Б В.1.2-16:2013 «Визначення класу наслідків (відповідальності) та категорії складності об'єктів будівництва» та ст. 32 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», об'єкт будівництва «Тепличний комплекс з складськими та адміністративними приміщеннями за адресою: АДРЕСА_3 (відповідно до повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об'єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об'єктів з незначними наслідками СС1 від 22.09.2017 №10/10-2209/15/П поштова/будівельна адреса: АДРЕСА_2) кадастрові номери земельних ділянок НОМЕР_2, НОМЕР_3» відноситься до класу наслідків (відповідальності) СС2. Проектна документація розроблена ФОП ОСОБА_1 на вказаному об'єкті будівництва не в повному обсязі для об'єктів виробничого призначення, наведеному у додатку Е ДБН А.2.2-3-2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво». Проектувальником розроблена проектна документація на об'єкт без отримання вихідних даних (технічні умови (ТУ) щодо інженерного забезпечення об'єкта будівництва, відсутні ТУ на водопостачання, водовідведення, електропостачання, газопостачання). Проектувальником не розроблено Техніко-економічний розрахунок (ТЕР), відповідно до ДБН А.2.2-3-2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво» обов'язково для об'єктів виробничого призначення. Крім того, перевіряючими наголошено, що відсутні інженерні вишукування, а саме: інженерно-геодезичні, інженерно-геологічні, чим порушено ст.ст. 39, 31, 32 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», додаток Е ДБН А.2.2-3-2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво», наказ №45 від 16.05.2011 «Про затвердження Порядку розроблення проектної документації на будівництво об'єктів».

На підставі викладеного, Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області в особі головного інспектора будівельного нагляду інспекції у Київській області ОСОБА_2 винесено постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 15.11.2017 №З-1511/6-10/10-27/1511/08/01, якою ФОП ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого абз. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та накладено штраф у сумі 151 560,00 грн.

Вважаючи вказану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до п. 3 Указу Президента України від 08.04.2011 №439/2011, яким затверджено Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, визначено, що основними завданнями Держархбудінспекції України є реалізація державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю, контролю у сфері житлово-комунального господарства.

Держархбудінспекція України відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, проводить перевірки, у тому числі щодо дотримання встановленого порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, та розглядає справи про правопорушення у сферах містобудівної діяльності, житлово-комунального господарства з прийняттям відповідних рішень (пп.пп. 10, 11 п. 4 вказаного Положення).

Приписами п. 6 Положення передбачено, що Держархбудінспекція України здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі або міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька регіонів) територіальні органи.

У свою чергу, Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 №553 (тут і надалі - Порядок №553 у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин).

У силу п. 5 Порядку №553, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Позаплановою перевіркою вважається перевірка, що не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю (п. 7 Порядку №553).

Згідно з п. 9 Порядку №553, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності суб'єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об'єкт будівництва.

Крім того, суб'єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, має право бути присутнім під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю (п. 13 Порядку №553).

Так, за твердженнями представника позивача досліджувану перевірку проведено за відсутності повноважених представників позивача. Вказане також підтверджується змістом акту від 01.11.2017 №Т-0111/2, в якому не зазначено присутності під час проведення перевірки позивача або її уповноваженого представника. Натомість, твердження представника відповідача про те, факт допуску до перевірки нівелює можливі процедурні порушення під час її призначення та проведення, суд відхиляє як необґрунтовані, оскільки у межах спірних правовідносин, як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, позивача не повідомлялось про проведення досліджуваної перевірки, що фактично уможливлює можливість допуску чи не допуску нею перевіряючих на об'єкт. Іншого відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не доведено, а з матеріалів справи не вбачається.

Згідно з п. 16 Порядку №553, за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком.

Постанова про накладення штрафу складається у трьох примірниках. Перший примірник постанови у триденний строк після її прийняття вручається під розписку суб'єкту містобудування (керівнику або уповноваженому представнику суб'єкта містобудування) або надсилається рекомендованим листом з повідомленням, про що робиться запис у справі. Два примірники залишаються в органі державного архітектурно-будівельного контролю, який наклав штраф (п. 22 Порядку №553).

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, остання винесена Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області в особі головного інспектора будівельного нагляду інспекції у Київській області ОСОБА_2, з огляду на положення абз. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності».

Так, згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», суб'єкти містобудування, які здійснюють проектування об'єктів, експертизу проектів будівництва, несуть відповідальність у вигляді штрафу за передачу замовнику проектної документації для виконання будівельних робіт на об'єкті будівництва, розробленої з порушенням вимог законодавства, містобудівної документації, вихідних даних для проектування об'єктів містобудування, будівельних норм, державних стандартів і правил, у тому числі за нестворення безперешкодного життєвого середовища для осіб з обмеженими фізичними можливостями та інших маломобільних груп населення, незабезпечення приладами обліку води і теплової енергії, а також за заниження класу наслідків (відповідальності) об'єкта будівництва: проектна організація - у розмірі дев'яноста прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Накладати штраф в межах та відповідно до вимог, визначених Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», мають право від імені: 1) органів державного архітектурно-будівельного контролю: керівники виконавчих органів з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад; керівники структурних підрозділів з питань державного архітектурно-будівельного контролю Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій; 2) органів державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду - головні інспектори будівельного нагляду (ч. 2 ст. 3 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності»).

З огляду на викладене, твердження представника позивача про те, що оскаржувану постанову, у супереч положень п. 20 Порядку №553, винесено одноособово інспектором, не передавши матеріали на розгляд керівникові відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи, оскільки законодавчо немотивовані, з урахуванням того, що п. 20 Порядку №553 не визначає особу, до повноважень якої належить винесення постанов, аналогічних спірній.

У той же час, виходячи зі змісту акту від 01.11.2017 №Т-0111/2, встановлено, що об'єкт будівництва відноситься до класу наслідків (відповідальності) СС2, замість класу наслідків (відповідальності) СС1, що вказано у проектній документації, складеній позивачем. Крім того, за твердженням перевіряючих, проектна документація розроблена ФОП ОСОБА_1 на вказаному об'єкті будівництва не в повному обсязі для об'єктів виробничого призначення, наведеному у додатку Е ДБН А.2.2-3-2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво», а саме: проектувальником розроблена проектна документація на об'єкт без отримання вихідних даних (технічні умови (ТУ) щодо інженерного забезпечення об'єкта будівництва, відсутні ТУ на водопостачання, водовідведення, електропостачання, газопостачання); проектувальником не розроблено Техніко-економічний розрахунок (ТЕР), відповідно до ДБН А.2.2-3-2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво» обов'язково для об'єктів виробничого призначення; відсутні інженерні вишукування, а саме: інженерно-геодезичні та інженерно-геологічні.

З приводу вказаного, суд звертає увагу на наступне.

Так, у ході перевірки посадові особи відповідача дійшли висновку, що відповідно до проектної документації площа адміністративної будівлі складає 441,2 м2, а враховуючи норми п.5.1.1.1 ДБН В.2.2-28:2010 «Будинки адміністративного та побутового призначення», якими передбачено, що площу на робоче місце працівника слід приймати не менше 6 м2, шляхом математичної дії - ділення (441.2/6), було визначено кількість осіб, які постійно перебувають на об'єкті - 74 особи. Це, на думку посадових осіб, свідчить про те, що неправильно визначено клас наслідків об'єкту - СС1, оскільки відповідно до Таблиці 1 ДСТУ-Н Б В.1.2-16:2013 «Визначення класу наслідків та категорії складності об'єктів будівництва» та ст. 32 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» такий об'єкт з такою кількістю людей відноситься до класу наслідків СС2.

З наведеного вбачається, що клас наслідків (відповідальності) об'єкту будівництва відповідачем на власний розсуд було встановлено за найвищою характеристикою можливих наслідків, отриманих за результатами математичних розрахунків.

Між тим, п. 5.1.1.1 ДБН В.2.2-28:2010 «Будинки адміністративного та побутового призначення» встановлює лише мінімальну площу, що для одного працівника повинна складати не менше ніж 6 м2, а для працівника інваліда, який користується інвалідним кріслом-коляскою - не менше ніж 7,65 м2, однак, ДБН не обмежує максимальну площу та не забороняє ні замовникам, ні проектувальникам передбачати більшу ніж 6 м2 площу для одного працівника.

Таким чином, висновок посадових осіб відповідача про віднесення об'єкту будівництва до класу наслідків СС2, з огляду на можливість постійного перебування на цьому об'єкті більше ніж 50 осіб, є безпідставним та необґрунтованим. Матеріали справи не містять, а відповідачем на надано жодних доказів, які б свідчили про потенційну можливість фактичного перебування на об'єкті 74 осіб.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Київського апеляційного адміністративного суду від 27.02.2018 у справі №810/3986/17 за позовом ТОВ «Сервіс Столиця Інновейшн» до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області про оскарження приписів та постанов, винесених на підставі акту від 01.11.2017 №Т-0111/2.

Отже, твердження перевіряючих про невірне визначення класу наслідків (відповідальності) перевіряємого об'єкту не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи.

Крім того, висновки перевіряючих про відсутність ТУ на водопостачання, водовідведення, електропостачання, газопостачання, інженерних вишукувань, а саме: інженерно-геодезичних та інженерно-геологічних, також спростовується наявними у матеріалах справи доказами, доданими до позовної заяви.

Щодо відсутності Техніко-економічного розрахунку (ТЕР) представником позивача наголошено, що ТЕР не розроблявся, у силу п. 11.3 Порядку розроблення проектної документації на будівництво об'єктів, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 16.05.2011 №45, згідно з яким, замовник та генпроектувальник (проектувальник) можуть прийняти обґрунтоване узгоджене рішення щодо зміни кількості стадій та стадійності проектування. Вказане відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, під час судового розгляду справи не заперечувалось, а іншого не доведено.

З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не підтверджено правомірності оскаржуваної постанови, виходячи із заявлених предмету та підстав позову.

У силу ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог та задоволення останніх у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи квитанції від 01.12.2017 №491/з9, позивачем під час звернення з даним позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 1 600,00 грн., який підлягає присудженню на користь останньої у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 77, 139, 245, 246, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправною та скасувати постанову Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області від 15.11.2017 №З-1511/6-10/10-27/1511/08/01.

Присудити здійснені фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1) документально підтверджені судові витрати у розмірі 1 600,00 грн. (однієї тисячі шестисот грн. 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Державної архітектурно-будівельної інспекції України (, адреса: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки 26).

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок