Справа № 2340/4919/18
Суддя: В.В. Гаращенко
Дата ухвалення: 2019-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2019 року справа № 2340/4919/18

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гаращенка В.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного провадження в місті Черкаси адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправною відмови та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України у м. Черкасах Черкаської області, в якій просить:

- визнати неправомірною відмову управління Пенсійного фонду України у м. Черкасах Черкаської області щодо зарахування до трудового стажу період роботи з 22.04.1993 по 19.05.1994 на малому підприємстві «Черкаситуртранс» та період роботи з 25.05.1994 по 29.09.1997 на малому підприємстві «Геркон»;

- зобов'язати управління Пенсійного фонду України у м. Черкасах Черкаської області зарахувати до трудового стажу період роботи з 22.04.1993 по 19.05.1994 на малому підприємстві «Черкаситуртранс» та період роботи з 25.05.1994 по 29.09.1997 на малому підприємстві «Геркон» та призначити пенсію з моменту настання пенсійного віку.

Ухвалою суду від 20.03.2019 допущено заміну відповідача - управління Пенсійного фонду України у м. Черкасах Черкаської області, на його правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області.

В обґрунтування заявленого позову позивач зазначає, що працівники відповідача при нарахуванні пенсії не зарахували в страховий стаж і відповідно не нарахували пенсію за період роботи з 22.04.1993 по 19.05.1994, оскільки на їх думку є виправлення в даті прийому на роботу і дописаний номер наказу про звільнення. Період роботи з 25.05.1994 по 28.09.1997 не врахований, так як не зазначено в якій організації працював позивач та завірено двома різними печатками.

Посилання відповідача на необхідність підтвердження страхового стажу позивач вважає неправомірним, оскільки записи в трудовій книжці дають змогу перевірити страховий стаж, натомість сумніви щодо стажу не можуть бути підставою для відмови у його врахуванні.

На підставі наведеного позивач вважає, що його позов підлягає задоволенню.

В судовому засіданні 25.02.2019 представник позивача позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні.

Відповідач подав відзив на адміністративний позов, в якому зазначив, що загальний страховий стаж роботи по наданих позивачем документах становить 21 рік 10 місяців 9 днів. Період роботи з 22.04.1993 по 19.05.1994 не врахований до страхового стажу, так як є виправлення в даті прийому на роботу і дописаний номер наказу на звільнення. Період роботи з 25.05.1994 по 28.09.1997 не врахований, так як не зазначено в якій організації працював позивач і так як завірений він двома різними печатками. Згідно заяви позивача від 24.09.2018 уточнюючої довідки він подавати не буде.

В зв'язку з вищевикладеним прийнято рішення, оформлене протоколом №70 від 24.09.2018 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки немає 25 років страхового стажу.

На підставі наведеного представник відповідача вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Дослідивши письмові докази, за відсутності клопотань учасників справи про подальший розгляд справи в судовому засіданні суд постановив ухвалу від 25.02.2019 відповідно до ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, із занесенням до протоколу судового засідання, про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком.

Розглянувши подані документи відповідач повідомив позивача листом №66682/03-02 від 23.10.2018, що загальний страховий стаж роботи по наданих позивачем документах становить 21 рік 10 місяців 9 днів. Період роботи з 22.04.1993 по 19.05.1994 не врахований до страхового стажу, так як є виправлення в даті прийому на роботу і дописаний номер наказу на звільнення. Період роботи з 25.05.1994 по 28.09.1997 не врахований, так як не зазначено в якій організації працював позивач і так як завірений він двома різними печатками. Згідно заяви позивача від 24.09.2018 уточнюючої довідки він подавати не буде.

В зв'язку з вищевикладеним прийнято рішення, оформлене протоколом №70 від 24.09.2018 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки немає 25 років страхового стажу.

Вирішуючи питання про правомірність зазначених дій відповідача, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Трудова книжка, відповідно до ст. 48 КЗпП України та згідно з п.1 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у них», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993, є основним документом, що підтверджує стаж роботи працівника.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а в разі відсутності її чи відповідних записів у ній наявність трудового стажу підтверджується в Порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 № 58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім'я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв'язку з цим винагороди.

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Виходячи з наведеного, норми Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, застосовуються у разі відсутності в трудовій книжці необхідних відомостей про роботу.

Як вбачається з матеріалів справи, спірний період роботи позивача з 22.04.1993 по 19.05.1994 на малому підприємстві «Черкаситуртранс» підтверджується записами його трудової книжки, оригінал якої оглянуто в судовому засіданні.

Наявність виправлення в даті прийняття на роботу та даті наказу про прийняття на роботу не може слугувати підставою для відмови у врахуванні до страхового стажу вказаного періоду роботи, оскільки закон пов'язує неможливість врахування стажу та необхідність його підтвердження додатковими документами виключно з випадками відсутності записів у трудовій книжці.

Суд також звертає увагу, що виправлення запису №29 здійснено в бік зменшення стажу роботи позивача та дозволяє розбірливо встановити дату прийняття його на роботу 22.04.1993. Більш того, згідно наданої архівним відділом Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради довідки №4148, 517 від 11.12.2018 документи з кадрових питань МП «Черкаситуртранс» на зберігання до архівного відділу не надходили.

Тобто, позивач не має змоги підтвердити свій трудовий стаж в інший спосіб ніж наявним записом у трудовій книжці.

Щодо записів №31, 32 про прийняття на роботу на посаду комерційного директора, суд переконаний, що наявність двох печаток, а саме: печатки фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 та малого підприємства «Геркон» не перешкоджають з'ясуванню питання про роботу позивача, оскільки згідно даних витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань керівником згаданого підприємства виступав ОСОБА_2 Відповідно, в трудовій книжці позивача міститься підпис директора під записом про роботу на малому підприємстві «Геркон».

Згідно наданої архівним відділом Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради довідки №238 від 01.11.2018 документи з кадрових питань малого підприємства «Геркон» на зберігання до архівного відділу не надходили.

В свою чергу, на переконання суду, допущені роботодавцем помилки в належному оформленні записів у трудовій книжці не можуть слугувати підставою для позбавлення позивача права на трудовий стаж при виході на пенсію.

Отже, наявні записи у трудовій книжці позивача містять у повній мірі відомості про його роботу, тому не потребують надання додаткових документів про виконувану ним роботу.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20 грудня 2018 року у справі №433/1240/17.

Крім того суд зазначає, що за ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Вказавши у позовній заяві про визнання неправомірною відмови у призначенні пенсії, позивач не вірно обрав спосіб захисту порушеного права, оскільки відмова позивачу у призначенні пенсії за віком оформлена протокольним рішенням №70 від 24.09.2018, а тому для повного захисту порушених прав позивача суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправним зазначене рішення відповідача.

При цьому, суд не вбачає підстав для зобов'язання відповідача призначити пенсію, оскільки в даному випадку наявність стажу у позивача не є єдиною визначальною обставиною для призначення пенсії, з'ясування яких належить до дискреційних повноважень відповідача. Тому для захисту порушених прав позивача суд вважає за необхідне зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області розглянути питання про призначення позивачу пенсії за віком.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України сплачені позивачем судові витрати слід стягнути пропорційно до задоволеної частини вимог за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 12, 14, 72, 76, 90, 139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про відмову у призначення пенсії за віком ОСОБА_1, оформлене протоколом №70 від 24.09.2018.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати до трудового стажу ОСОБА_1 період роботи з 22.04.1993 по 19.05.1994 на малому підприємстві «Черкаситуртранс» та період роботи з 25.05.1994 по 29.09.1997 на малому підприємстві «Геркон».

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області розглянути питання про призначення пенсії за віком ОСОБА_1 з урахуванням висновків суду, викладених в описовій частині даного рішення.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23, ) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) витрати зі сплати судового збору в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана з врахуванням особливостей закріплених п. 15.5 Перехідних положень КАС України протягом тридцяти днів з дня підписання рішення суду.

Суддя В.В. Гаращенко