Справа № 360/703/19
Суддя: О.В. Ірметова
Дата ухвалення: 2019-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

28 березня 2019 рокуСєвєродонецькСправа № 360/703/19

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Ірметова О.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Сєвєродонецької міської ради про стягнення заборгованості по заробітній платі, -

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Сєвєродонецької міської ради про стягнення заборгованості по заробітній платі, в якому позивач просив суд:

- стягнути з Сєвєродонецької міської ради Луганської області на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в розмірі 20474,91 грн. без врахування податків та обов'язкових платежів.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що з 01.02.2017 по даний час позивач працює в Сєвєродонецькій міській раді на посаді начальника відділу державного архітектурно-будівельного контролю Сєвєродонецької міської ради. Станом на момент звернення до суду з цією заявою Відповідач не здійснив виплату в повному обсязі належної позивачу заробітної плати за листопад-грудень 2018 року, тим самим утворивши заборгованість з її виплати. Згідно розрахунку нарахованої та невиплаченої заробітної плати за листопад-грудень 2018 року, який надано Відповідачем на його запит у формі довідки Сєвєродонецької міської ради Луганської області від 31.01.2019 № 667, нарахування належної позивачу заробітної плати за зазначений період здійснено Відповідачем із врахуванням середньомісячної заробітної плати та складається з наступного: згідно табелю обліку робочого часу відпрацьовано за листопад 2018 року - 18 робочих днів, у грудні 2018 року - 20 робочих днів; сума нарахованої заробітної плати за листопад - грудень 2018 року складає 29782 грн. 50 коп.; сума нарахованої заробітної плати за 1 відпрацьований мною робочий день складає - 783грн. 75 коп.; сума виплаченої заробітної плати за період листопад - грудень 2018 року складає 3500 грн. 00 коп, сума нарахованої але не виплаченої мені заробітної плати за період листопад - грудень 2018 року (з урахуванням податків складає) - 26282 грн. 50 коп. Отже, зважаючи вищевикладений розрахунок, сума заборгованості Відповідача із невиплаченої позивачу заробітної плати за період листопад - грудень 2018 року складає 20474,91 грн, що є не оспорюваною сумою та підтверджується самим Відповідачем вищезазначеною довідкою.

На підставі викладеного позивач просив задовольнити позов в повному обсязі.

Ухвалою суду від 20.02.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 1-2).

В судове засідання позивач не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, розгляд справи просив проводити без його участі.

Представник відповідача в судове засідання також не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, просив розглядати справу за відсутності представника та зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с. 19-20).

Відповідно до частини девятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не зявилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи положення статті 205 КАС України, суд вважає за можливе розглянути дану справу в порядку письмового провадження за наявними матеріалами у справі.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд дійшов наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, з 01.02.2017 переведений на посаду начальника відділу державного архітектурно-будівельного контролю Сєвєродонецької міської ради відповідно до розпорядження міського голови від 01.02.2017 №25-к, що підтверджується трудовою книжкою позивача (а.с. 7-12).

Позивачем до матеріалів позовної заяви надано довідку від 31.01.2019 № 667, з якої вбачається, що станом на 01.11.2018 з урахуванням середньомісячної заробітної плати не виплачено 26282,50 грн. за листопад - грудень 2018 року з урахуванням податків (а.с. 13).

При цьому відповідачем, на виконання ухвали суду від 20 лютого 2019 року, надано довідку від 21.03.2019 №1799, з якої вбачається, що сума не виплаченої заробітної плати з урахуванням податків за листопад 2018 року складає 10607,50 грн та за грудень 2018 року 15675,00 грн, всього за листопад-грудень 2018 року не виплачено 26282,50 грн (а.с. 31).

Згідно табелю обліку робочого часу у листопаді 2018 року позивачем відпрацьовано 18 робочих днів; у грудні 2018 року 20 робочих днів (а.с. 23-24).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. […] Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. […] Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно статті 1 Закону України від 07 червня 2001 року № 2493-III "Про службу в органах місцевого самоврядування" (далі Закон № 2493-III) з відповідними змінами, що діяли на час виникнення спірних правовідносин, служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Статтею 2 Закону № 2493-III передбачено, що посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Дія цього Закону не поширюється на технічних працівників та обслуговуючий персонал органів місцевого самоврядування.

За змістом ст.21 Закону № 2493-III посадові особи одержують заробітну плату, розмір якої має забезпечувати достатній життєвий рівень. Джерелом формування фонду оплати праці посадових осіб місцевого самоврядування є місцевий бюджет.

Оскільки вказаним спеціальним законом не врегульовані безпосередньо питання щодо виплати заробітної плати, суд дійшов висновку, що до спірних правовідносин необхідно застосувати норми КЗпП України.

Так, згідно частини 1 статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Стаття 115 КЗпП України встановлює, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцять календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до абз. 2 ст. 233 КЗпП України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

З табелю обліку робочого часу за листопад 2018 року вбачається, що ОСОБА_1 за період з 01.11.2018 по 30.11.2018 відпрацював 18 днів, 4 дня відпустка без збереження заробітної плати (а.с. 23).

З табелю обліку робочого часу за грудень 2018 року вбачається, що ОСОБА_1 за період з 01.12.2018 по 31.12.2018 відпрацював 20 днів, всього робочих днів у грудні 20 (а.с. 24).

З наданої відповідачем довідки від 21.03.2019 №1799 також вбачається, що за листопад 2018 року сума заробітної плати за листопад 2018 року складає 14107,50 грн, фактично виплачена заробітна плата у листопаді 2018 року 3500,00 грн.

Таким чином, сума не виплаченої заробітної плати з урахуванням податків за листопад 2018 року складає 10607,50 грн (а.с. 31).

Судом зазначену суму заборгованості за листопад 2018 рік перевірено на підставі наданих документів.

Також з наданої відповідачем довідки від 21.03.2019 №1799 вбачається, що за грудень 2018 року сума заробітної плати за грудень 2018 року складає 15675,00 грн, фактично виплачена заробітна плата у грудні 2018 року 0,00 грн (а.с. 31).

Таким чином, сума не виплаченої заробітної плати з урахуванням податків за листопад-грудень 2018 року складає в загальному розмірі 26282,50 грн.

Встановивши факт невиплати відповідачем не в повному обсязі заробітної плати позивачу за листопад 2018 та повної невиплати заробітної плати за грудень 2018 року, суд на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку про те, що відповідачем порушено конституційне право позивача на своєчасне одержання винагороди за працю.

Таким чином загальна сума заборгованості у розмірі 26282,50 грн за вказаний період у розмірі підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 з відповідача.

Відповідно до частини першої та другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач належним чином не виконав обов'язок щодо доказування з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Щодо визнання відповідачем позовних вимог суд зазначае, що частиною 4 статті 47 КАС України встановлено, що крім прав та обовязків, визначених у статті 44 цього Кодексу, відповідач має право визнати позов повністю або частково, подати відзив на позовну заяву.

Відповідно до ч.6 ст.47 КАС України суд не приймає визнання позову відповідачем, якщо ці дії суперечать закону або порушують чиї-небудь права, свободи чи інтереси.

Оскільки сума заборгованості по заробітній платі, щодо якої заявлено позовну вимогу, підтверджено належним та допустимим доказом, довідкою Сєвєродонецької міської ради від 21.03.2018 № 1799, суд дійшов висноку, що визнання відповідачем позову не суперечать закону та не порушують чиї-небудь права, свободи чи інтереси.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Згідно розяснень Пленуму Верховного Суду України в пункті 6 Постанови № 13 від 24.12.1999 Про практику застосування судами законодавства про оплату праці задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначення сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата податку з доходів громадян є обовязком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обовязкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Таким чином, відповідач як податковий агент згідно норм Податкового Кодексу України зобовязаний виплатити позивачеві заробітну плату, утримавши з нього при виплаті законодавчо встановлені податки та збори.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 371 КАС України, негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць.

Отже, рішення суду в частині стягнення з Сєвєродонецької міської ради на користь позивача суми заробітної плати за один місяць підлягає негайному виконанню.

Питання про судові витрати не вирішується у звязку з їх відсутністю (позивач звільнений від сплати судового збору згідно до п.1 ч.1 Закону України Про судовий збір, а вимог про відшкодування інших судових витрат не заявляв).

Керуючись ст.ст.6, 7, 90, 242, 245, 246, 255, 295, 371, п.15.5 Розділу VІІ Перехідних положень КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Сєвєродонецької міської ради про стягнення заборгованості по заробітній платі задовольнити.

Стягнути з Сєвєродонецької міської ради (93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, бульвар Дружби Народів, буд.32, ідентифікаційний код 26204220) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, бул. Дружби НародівАДРЕСА_1) суму заборгованості із заробітної плати за період роботи з 01 листопада 2018 року по 31 грудня 2018 року у загальному розмірі 26282,50 грн (двадцять шість тисяч двісті вісімдесят дві гривні 50 коп.) з відрахуванням обовязкових податків та зборів.

Рішення суду в частині стягнення заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду в частині стягнення заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць з відрахуванням обовязкових податків та зборів допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя ОСОБА_2