Справа № 280/472/19
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2019-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

01 березня 2019 року 09 год 10 хв.Справа № 280/472/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Максименко Л.Я., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя, третя особа: Казенне підприємство «Науково-виробничий комплекс «Іскра», про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (далі - відповідач, Шевченківське об'єднане УПФУ м.Запоріжжя), в якому позивач просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в призначенні пільгової пенсії позивачу; зобовязати відповідача призначити та виплатити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 з 21 листопада 2018 року відповідно до пункту «б» статті 13 та пункту «б» статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що вона має загальний трудовий стаж - 34 роки 03 місяці 21 день, що підтверджується трудовою книжкою. Вказує, що в період з 20 жовтня 1983 року по 23 лютого 2004 року працювала на Казенному підприємстві «Науково-виробничий комплекс «Іскра» на посаді монтажника радіоапаратури і приборів по першому розряду з повним робочим днем, дана посада відноситься до списку № 2, стаж якої складає 16 років 11 місяців 0 днів. Вважає, що вказаного пільгового стажу роботи достатньо для призначення пільгової пенсії, проте рішенням Шевченківського об'єднаного УПФУ м.Запоріжжя № 42 від 20 березня 2018 року позивачу було відмовлено у призначенні пільгової пенсії за списком № 2, з посиланням на те, що недостатньо пільгового стажу, а право на пенсію за списком № 2 позивач набуде лише у віці 57 років. Зазначає, що приймаючи це рішення відповідач не врахував вимоги пункту "б" частини 1 статті 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення", яка дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, у випадку позивача, в 52 роки. Так, 21 листопада 2018 року позивач повторно звернулась до Шевченківського об'єднаного УПФУ м.Запоріжжя із заявою про призначення пенсії, проте листом від 10 грудня 2018 року №696/Д-1 їй відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах за списком № 2 у зв'язку із тим, що до її випадку норми статті 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення" не застосовуються. З огляду на викладене вважає, що вказані дії відповідача щодо відмови їй в призначенні пільгової пенсії зі скорочення пенсійного віку є протиправними, а тому просить суд позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 08 лютого 2019 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі та призначено справу до судового розгляду на 01 березня 2019 року за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

28 лютого 2019 року від відповідача до суду надійшов відзив на позову заяву (вх.№8287), в якому зазначає, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду у справі № 808/1239/18 від 05 червня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Шевченківського об'єднаного УПФУ м.Запоріжжя залишено без задоволення, а вказане рішення набрало законної сили 12 вересня 2018 року, у зв'язку із прийняттям Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом постанови по цій справі, якою апеляційну скаргу позивача залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Крім того, вказує, що позивач повторно звернулась до територіального пенсійного органу до суду з тим самих предметом та з тих самих підстав, не врахувавши, що апеляційним судом у справі № 808/1239/18 надано правову оцінку стосовно застосування до випадку позивача вимог статті 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення". З огляду на зазначене, просить суд відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог.

Від третьої особи жодних пояснень щодо обставин справи до суду не надходило.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Приписами частини 2 статті 263 КАС України, визначено, що справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 243 КАС України, у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п'ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Згідно з частиною 4 статті 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

У березні 2018 року позивач звернулась до Шевченківського об'єднаного УПФУ м.Запоріжжя із заявою про призначення пільгової пенсії за списком № 2 відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Листом від 22 березня 2018 року № 6149/04 відповідачем направлено рішення № 42 від 20 березня 2018 року про відмову у призначенні пенсії за віком по списку № 2 відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне забезпечення», яке обґрунтоване тим, що стаж роботи за списком № 2 обчислений в 06 років 4 місяці 6 днів, а тому підстави для призначення пенсії за віком на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку, у віці 53 роки, відсутні.

Вважаючи відмову відповідача в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах на підставі п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» протиправною, позивач звернувся із позовом до суду.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 05 червня 2018 року у справі № 808/1239/18 відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 Не погодившись з висновками суду першої інстанції позивач звернулась до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду із апеляційною скаргою на рішення від 05 червня 2018 року. Апеляційний суд постановою від 12 вересня 2018 року залишив апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05 червня 2018 року - без змін.

Ухвалою від 29 жовтня 2018 року Касаційний адміністративний суд у складі Верховного суду відмовив у відкритті касаційного провадження у справі № 808/1239/18.

21 листопада 2018 року ОСОБА_1 повторно звернулась до Шевченківського об'єднаного УПФУ м.Запоріжжя із заявою про призначення пенсії на підставі статей 12, 13, 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з дати звернення.

Листом від 10 грудня 2018 року № 696/Д-1 відповідачем повідомлено позивача про відсутність підстав для призначення пенсії за віком зі скорочення пенсійного віку з огляду на те, що в неї недостатньо пільгового стажу, а відтак норми статті 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення" не діють у випадку позивача. Більш того, вказав на наявність рішення у інший справі за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського об'єднаного УПФУ м.Запоріжжя, яким їй відмовлено у задоволенні позовних вимог щодо призначення і виплати пільгової пенсії.

Не погодившись з такими діями відповідача, позивач звернулась до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.2 розділу XV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Згідно зі ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за віком мають: чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Відповідно до пункту "б" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки ІНФОРМАЦІЯ_1 і старші після досягнення ними такого віку, зокрема 50 років 6 місяців - з 1 квітня 1965 року по 30 вересня 1965 року.

Згідно зі статтею 100 зазначеного Закону, особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13-14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

З метою забезпечення соціального захисту працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці постановами Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року за № 1173, Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року за № 10, Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року за № 162 та від 16 січня 2003 року за № 36 затверджено списки № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад та показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення.

При цьому на спірний період роботи позивача, з 07 грудня 1983 року по 01 лютого 1988 року, діяла постанова Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року за № 1173, якою затверджено списки № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад та показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення. Однак, даною постановою посада позивача, оператора прецизійної фотолітографії, відсутня в списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад та показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року за № 10 передбачені у списку посади позивача, однак дана постанова поширюється на ті правовідносини які були чинні на час її прийняття чи пізніше під час дії постанови.

Порядок застосування зазначеного списку № 2 визначається "Порядком застосування списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах", затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18листопада 2005 року за № 383 і зареєстрований в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за № 1451/117731.

Згідно положення пункту 3 зазначеного Порядку при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, що чинні на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків.

Отже, списки, передбачені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10 застосовуються при визначенні права на пенсію лише тих осіб, які певний час працювали на відповідних посадах у період чинності саме цих списків. Лише у такому випадку, до пільгового стажу зараховується весь період роботи незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до списків.

Так, відповідно до записів в трудовій книжці серії БТ-ІІ № 3411160 від 09 квітня 2001 року ОСОБА_1:

- 20 жовтня 1983 року (запис № 1) прийнята до дослідного цеху Казенного конструкторського бюро "Іскра" монтажником радіоапаратури і приладів за першим розрядом;

- 07 грудня 1983 року (запис № 2) переведена до монтажно-збирального цеху оператором прецизійної фотолітографії за першим розрядом;

- 01 липня 1984 року (запис № 3) присвоєний третій розряд оператора прецизійної фотолітографії;

- 15 грудня 1985 року (запис № 4) присвоєний четвертий розряд оператора прецизійної фотолітографії;

- 01 лютого 1988 року (запис № 5) переведена на посаду техніка - тех. полоса;

- 24 вересня 1990 року (запис № 6) переведена зав. Архівом в ц 96;

- 21 вересня 1992 року (запис № 7) переведена оператором прецизійної фотолітографії 4 розряду;

- 01 червня 1993 року (запис № 8) присвоєний п'ятий розряд оператора прецизійної фотолітографії;

- 31 грудня 2003 року (запис № 9) Казенне конструкторське бюро "Іскра" реорганізоване в КП "НВК "Іскра";

- 23 лютого 2004 року (запис № 10) звільнена за статтею 38 КЗпП України за власним бажанням.

За даними довідки КП "НВК "Іскра" від 23 червня 2016 року № 125-к за час роботи ОСОБА_1 працювала у шкідливих умовах праці з 07 грудня 1983 року по 01 лютого 1988 року і з 21 вересня 1992 року по 23 лютого 2004 року за професією оператора прецизійної фотолітографії. В постанові Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 дана професія відсутня, в постанові Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 № 10 вона вказана в новому підрозділі: "Переробка полупроводнікових матеріалів" (2170600а-15916) розділу XYІ: Електротехнічне виробництво і ремонт електротехнічного обладнання. Атестація робочих місць в Конструкторському бюро "Іскра" вперше проведена 14 лютого 2000 року (Наказ № 73), за результатами якого було підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за списком № 2 операторам прецизійної фотолітографії.

Відповідно до довідки КП "НВК "Іскра" № 56 від 19 грудня 2013 року про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній вбачається, що позивач з 14 лютого 1995 року по 23 лютого 2004 року працювала повний робочий день в КП "НВК "Іскра" та виконувала роботу в шкідливих умовах праці за професією оператора прецизійної фотолітографії, яка передбачена списком № 2 розділ XVI підрозділ 4а код КП 16.4 підстава Постанова КМУ від 16 січня 2003 року № 36, загальний стаж роботи 09 років 00 місяців 09 днів. Робоче місце атестоване вперше: Наказ № 73 від 14 лютого 2000 року, відпустки без збереження заробітної плати: 1995 рік - 48 днів, 1996 рік - 42 дні, 1997 рік - 148 днів, 1998 рік - 169 днів, 1999 рік - 53 дні, 2000 рік - 172 дні, 2001 - 61 день, 2002 рік - 80 днів, 2003 рік - 102 день, 2004 рік - немає.

Таким чином, згідно викладеного, ОСОБА_1 на посаді оператора прецизійної фотолітографії працювала у період з 07 грудня 1983 року по 01 лютого 1988 року, тобто до прийняття постанови Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10, якою вказану посаду внесено до списків, у зв'язку з чим відсутні підстави для внесення спірного періоду до пільгового стажу відповідно до цієї постанови. А постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року за № 1173, яка підлягає застосуванню в даному випадку посаду оператора прецизійної фотолітографії не передбачено. Тому не зарахування відповідачем періоду роботи позивача з 07 грудня 1983 року по 01 лютого 1988 року до пільгового є правомірним.

Щодо періоду роботи ОСОБА_1 з 21.09.1992 по 23.02.2004, слід зазначити наступне.

Відповідно до п.4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року №442, атестація робочих місць за умовами праці проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на п'ять років. Зазначена постанова набула чинності з 21 серпня 1992 року. Це означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21 серпня 1992 року, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації.

У відповідності до п.4.2. наказу Мінпраці та Мінсоцполітики від 18 листопада 2005 року №383 Про затвердження Порядку застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на підлогових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Пунктом 4.3. передбачено, що у разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві, у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи зі шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2. цього Порядку.

Пункт 4.4. визначає, що якщо атестація була вперше проведена після 21 серпня 1997 року, у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах, до пільгового стажу зараховується весь період роботи до 21 серпня 1992 року, 5-річний період роботи на даному підприємстві, що передує даті видання наказу про її результати та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2. цього Порядку.

Відповідно до положень пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України Про порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці від 01 серпня 1992 року №442 проведення атестації робочих місць доручено керівникам підприємств та організацій незалежно від форм власності й господарювання.

Відповідно до зазначених вище довідок КП НВК Іскра № 56 від 19.12.2013 року та від 23.06.2016 року №125-к атестацію на підприємстві вперше було проведено 14.02.2000 року, що підтверджується наказом Про результати атестації робочих місць з умов праці для визначення права робітника на пільгові та додаткові відпустки від 14.02.2000 № 73 по казенному конструкторському бюро Іскра.

За таких обставин, з огляду на викладені вище положення законодавчих норм зарахуванню підлягає період роботи зі шкідливими умовами праці з 13.02.1995 року (5 років до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації).

Відтак, період роботи з 21.09.1992 по 13.02.1995 позивача на посаді оператора прецизійної фотолітографії не зараховується до пільгового стажу, оскільки не було проведено атестацію робочого місця, що є однією із основних вимог для призначення пільгової пенсії за Списком №2 відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, відповідачем правомірно та у відповідності до приписів чинного законодавства позивачу зараховано лише той час, згідно із яким останній був зайнятий повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, а це становить 6 років 4 місяці 6 днів.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне забезпечення» на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Судом встановлено, що позивач не має страхового стажу, встановленого п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне забезпечення», а саме 10 років роботи на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і пятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Відповідно до вищезазначеної норми, позивач набуде право виходу на пенсію за Списком № 2, за наданими документами, у віці 57 років.

Посилання позивача на те, що до неї мають бути застосовані положення ст. 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення" суд відхиляє, оскільки матеріалами справи не доведено роботу ОСОБА_1 на роботах із шкідливими і важкими умовами праці до введення в дію Закону України "Про пенсійне забезпечення" (до 01.01.1992).

Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У даному випадку Шевченківським об'єднаним УПФУ м.Запоріжжя доведено правомірність своїх дій, якими відмовлено позивачу у призначенні пільгової пенсії.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1.

Оскільки, ухвалою суду від 08.02.2019 про відкриття спрощеного позовного провадження у справі позивача звільнено від сплати судового збору, а також враховуючи те, що у задоволенні адміністративного позову суд відмовляє, розподіл судових витрат судом не здійснюється.

Керуючись статтями 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241-246, 250, 255 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (69120, АДРЕСА_1; РНОКПП НОМЕР_1) до Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (69014, м. Запоріжжя, вул. Карпенка-Карого, буд. 25-А; ), третя особа: Казенне підприємство «Науково-виробничий комплекс «Іскра» (69071, м. Запоріжжя, вул. Магістральна, буд. 84; ), про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення

Рішення у повному обсязі складено та підписано 07 березня 2019 року.

Суддя Л.Я. Максименко