Справа № 2140/1695/18
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2019-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2019 р.м.ОдесаСправа № 2140/1695/18
Категорія № 8 Головуючий в 1 інстанції: Гомельчук С.В.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача - Шляхтицького О.І.,

суддів: Потапчука В.О., Семенюка Г.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Державного підприємства "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 90)" на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2018 року у справі за адміністративним позовом Державного підприємства "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 90)" до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання дій протиправними, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

У серпні 2018 року ДП "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 90)" звернулось з адміністративним позовом, в якому просило визнати протиправними дії відповідача щодо проведення камеральної перевірки, за результатами якої складено акт перевірки від 29.01.2018 № 160/21- 22-12-01/08680997 «Про результати камеральної перевірки своєчасності сплати податків до бюджету по декларації з ПДВ за серпень, листопад, грудень 2016 року, за січень-липень та листопад 2017 року, по рішенню суду про розстрочення (відстрочення) податкового боргу. Наказ ДПА України від 07.12.10 № 927 № 8/119АП08 від 28.01.2011, по податковому повідомленню-рішенню (форма «Н») № від 30.12.2016».

В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що дії податкового органу по проведенню камеральної перевірки є протиправними, оскільки в розумінні положень п. 76.3 ПК України, камеральна перевірка з питань своєчасності сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов'язання відноситься до інших питань. Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених ст. 102 ПК України. Вважає, що камеральна перевірка проведена 29.01.2018р. та податкові повідомлення - рішення прийняті 22.02.2018р. поза межами вказаного у п. 102.1 ст.102 ПК України строку, а тому перевірка проведена відповідачем всупереч наведених законодавчих вимог, а отже є протиправною. Крім того, зазначалось, що акт перевірки, складений за результатами незаконно проведеної перевірки є доказом здобутим з порушенням закону, а отже, в силу приписів частини 3 статті 70 КАС України, не може бути підставою для прийняття рішень.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2018 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду ДП "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 90)" подало апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права, неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, у зв'язку з чим просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Обставини справи.

Суд першої інстанції встановив, що Державне підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 90) зареєстроване Херсонською міською радою Херсонської області 20 грудня 1995 року за №286.

Позивач взятий на податковий облік в Херсонській ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області 15 червня 2000 року за № 3107.

На підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, розділу І та пункту 75.1 статті 75 ПК України, 29.01.2018р. податковим органом проведено камеральну перевірку позивача з питань своєчасності сплати податків до бюджету по декларації з ПДВ за серпень, листопад, грудень 2016 року, за січень-липень, листопад 2017 року, по рішенню суду про розстрочення (відстрочення) податкового боргу. Наказ ДПА України від 07.12.10 №927 №8/119АП08 від 28.01.2011, по податковому повідомленню-рішенню (форма «Н») № від 30.12.2016, за результатами якої складено акт №160/21-22-12-01/08680997 від 29 січня 2018 року.

В ході проведення вказаної перевірки відповідачем встановлено порушення позивачем термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання з податку на додану вартість, протягом строків, визначених пунктом 57.1, пункту 57.3 статті 57, пункту 50.1 статті 50 ПК України по декларації з ПДВ за серпень, листопад, грудень 2016р., за січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, листопад 2017р., по рішенню суду про розстрочення (відстрочення) податкового боргу, що зафіксовано в акті камеральної перевірки від 29.01.2018р. №160/21-22-12-01/08680997. Наказ ДПА України від 07.12.10 №927 №8/119АП08 від 28.01.2011, по податковому повідомленню-рішенню (форма «Н») № від 30.12.2016. Вказане порушення зафіксоване в акті № 160/21-22-12-01/08680997 від 29 січня 2018 року, що стало підставою прийняття податкових повідомлень-рішень № від 22.02.2018 року про застосування штрафу в розмірі 20% у сумі 51974,48 грн. за порушення строку сплати суми грошового зобов'язання з ПДВ в сумі 259872,4 грн. та № від 22.02.2018 року про застосування штрафу в розмірі 10% у сумі 44172,94 грн. за порушення строку сплати суми грошового зобов'язання з ПДВ в сумі 441729.4 грн.

Акт перевірки в адміністративному порядку оскаржено не було. Однак, було оскаржено в судовому порядку. Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 13.06.2018 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування акту №160/21-22-12-01/08680997 від 29 січня 2018 року «Про результати камеральної перевірки своєчасності сплати податків до бюджету підприємство державної кримінальної-виконавчої служби України (№90) по декларації з ПДВ за серпень, листопад, грудень 2016 року, за січень-липень, листопад 2017 року, по рішенню суду про розстрочення (відстрочення) податкового боргу. Наказ ДПА України від 07.12.10 №927 №8/119АП08 від 28.01.2011, по податковому повідомленню-рішенню (форма «Н») № від 30.12.2016».

До того ж, в судовому порядку оскаржені податкові повідомлення-рішення від 02.02.2018р. № та № . Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 10.07.2018р. у справі №821/1108/18 в задоволенні позову відмовлено. Постановою П'ятого апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2018 року апеляційну скаргу Державного підприємства «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 90)» на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 10 липня 2018 року- залишено без задоволення. Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 10 липня 2018 року - залишено без змін.

Предметом спору в межах даної справи є правомірність дій податкового органу по проведенню камеральної перевірки своєчасності сплати позивачем узгодженого грошового зобов'язання.

Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що податковий орган, проводячи камеральну перевірку позивача діяв на підставі, в межах та у відповідності до встановлених норм законодавства.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, Податкового кодексу України.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право, зокрема проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків, у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно статті 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.

Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

За правилами підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов'язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Камеральна перевірка є одним із способів реалізації контрольної функції податкового органу, шляхом якої здійснюється систематичний контроль за своєчасністю нарахування, відображення всіх відомостей, які впливають на правильність декларування платником податків, а також за своєчасністю сплати узгоджених сум грошових зобов'язань.

Водночас, об'єктом камеральної перевірки є виключно дані, які знаходяться в розпорядженні податкового органу, будь-які інші дані не можуть бути предметом дослідження податковим органом.

Особливості камеральної перевірки полягають у тому, що для її проведення не потрібен наказ керівника податкового органу або інший спеціальний дозвіл чи направлення, не потрібно згоди платника податків, а також його присутності. Мета камеральної перевірки - виявити в поданій звітності, інших даних систем електронного адміністрування, єдиних реєстрів, арифметичні та/або методологічні помилки, або інші відомості, які призвели до заниження або завищення податкового зобов'язання або посвідчують інші реєстраційні порушення, які доводять склад податкового правопорушення. Камеральна перевірка проводиться на систематичній основі.

На підставі пункту 76.3 статті 76 ПК України, камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.

Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

Враховуючи, що питання своєчасності сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов'язання відноситься до «інших питань», то камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 ПК України.

В ході судового розгляду встановлено, що позивачем подавались до контролюючого органу податкові декларації: № 144840 від 19.10.06 - 32 268,00 грн.; № 166530 від 20.11.06 - 34 312,00грн.; № 177222 від 20.12.06 - 14 786,00 грн.; №73603 від 20.06.07 -71 14,00 грн.; № 100359 від 20.07.07 - 27 870,00 грн.; № 120598 від 20.08.07 - 26 870,00 грн.; № 126446 від 18.09.07 - 29 650,00 грн.; №156813 від 22.10.07 - 26 686,00 грн.; №176131 від 19.11.07-52 332,00 грн.

Оскільки Державним підприємством «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№90)» не було своєчасно сплачено узгоджені грошові зобов'язання, тому вказані грошові зобов'язання набули статусу податкового боргу та були стягнуті у судовому порядку. На підставі заяв платника податків, судом приймалися рішення про розстрочення виконання судових рішень про стягнення податкового боргу, а саме:

- постановою Господарського суду Херсонської області від 05.03.2008 року по справі №8/119-АП-08 стягнуто з позивача на користь державного бюджету податковий борг у сумі 392 894,04 грн. Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 02.12.2010 року розстрочено виконання даної постанови строком на 120 місяців зі сплатою за грудень 2010 року - 3 274,95 грн., наступні 119 місяців - по 3 274,11 грн. щомісячно;

- постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 18.11.2011р. по справі № 2-а-4301/11/2170 стягнуто з позивача податковий борг у сумі 400 940,40 грн. Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 20.12.2011р. розстрочено виконання цієї постанови на 120 місяців зі сплатою по 3 341,1 7 грн. щомісячно.

Таким чином, на підставі вказаних судових рішень позивачу встановлений графік щомісячного погашення узгодженого податкового зобов'язання.

З акта перевірки № 160/21-22-12-01/08680997 від 29 січня 2018 року вбачається, що позивачем порушені строки сплати вказаних сум узгодженого грошового зобов'язання, при цьому проводячи перевірку, відповідачем були охоплені періоди сплати (за рішеннями судів) з жовтня 2016р. по грудень 2017р. включно.

До того ж, з акту камеральної перевірки вбачається, що податковим органом встановлені порушення строків сплати узгоджених грошових зобов'язань по податковим деклараціям за серпень, листопад, грудень 2016 року, за січень-липень, листопад 2017 року.

З акту камеральної перевірки № 160/21-22-12-01/08680997 від 29 січня 2018 року вбачається, що податковим органом проведена перевірка своєчасності сплати позивачем податків в межах строків, визначених статтею 102 ПК України, об'єктом камеральної перевірки були виключно дані, які знаходяться в розпорядженні податкового органу.

Водночас колегія суддів зазначає, що розстроченням, відстроченням грошових зобов'язань або податкового боргу, відповідно до пункту 100.1 статті 100 Податкового кодексу України, є перенесення строків сплати платником податків його грошових зобов'язань або податкового боргу під проценти, розмір яких дорівнює розміру пені, визначеному пунктом 129.4 статті 129 цього Кодексу.

Пунктом 100.13 статті100 Податкового кодексу України передбачено, що порядок розстрочення та відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу платника податків встановлюється центральним органом державної податкової служби або спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі митної справи в межах їх повноважень.

На реалізацію наведеної бланкетної норми Податкового кодексу України Міністерством доходів і зборів України 10 жовтня 2013 року видано наказ №574 «Про затвердження Порядку розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу) платників податків», зареєстрований в Міністерстві юстиції України 31 жовтня 2013 року за №1853/24385 (далі по тексту - Порядок №574).

Відповідно до пункту 3.9 Порядку №574 на розстрочені (відстрочені) грошові зобов'язання (податковий борг) пеня та штрафи не нараховуються з дати укладання (підписання) договору до закінчення строку дії договору про розстрочення (відстрочення) грошового зобов'язання (податкового боргу).

Отже, відповідно до наведених вище положень податкового законодавства, штрафні санкції не нараховуються тільки у разі прийняття контролюючим органом рішення про розстрочення (відстрочення) сплати грошового зобов'язання (податкового боргу) саме з дати прийняття такого рішення.

З викладеного слідує, що відстрочення застосовується як у процедурі примусового стягнення податкового боргу, так і під час добровільного погашення платником грошових зобов'язань. А відтак, відстрочення є лише законодавчо передбаченою формою розрахунків платника з бюджетом шляхом зміни строків платежу; відстрочення не можна розцінювати як окремий спосіб погашення податкового боргу, що виключає можливість застосування інших заходів з примусового стягнення податкового боргу; використання інституту розстрочення не виключається і на стадії виконання судового рішення про примусове стягнення податкового боргу.

За таких обставин питання щодо відстрочення сплати коштів у рахунок погашення податкового боргу за судовим рішенням належить до компетенції податкового органу, що свідчить про правильність висновків судів попередніх інстанцій відносно того, що розстрочення судом у процесі виконання судового рішення присудженої ним з платника податків суми податкового боргу (сплата якої на час вирішення спору в суді вже є простроченою) не впливає на факт вчинення правопорушення, оскільки воно є вчиненим до моменту відповідного розстрочення, а тому розстрочення виконання не змінює обсягу відповідальності платника податків

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20 лютого 2018 року, № судового рішення в ЄДРСРУ 72343747.

Водночас, позивачем не надано жодних пояснень та не наведено жодних доводів з приводу порушень строків сплати узгоджених грошових зобов'язань по податковим деклараціям за серпень, листопад, грудень 2016 року, за січень-липень, листопад 2017 року. Усі доводи позивача стосуються лише податкових декларацій, які були покладені в основу вищевказаних судових рішень.

Крім того колегія суддів зазначає, що постановою П'ятого апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2018 року апеляційну скаргу Державного підприємства «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 90)» на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 10 липня 2018 року - залишено без задоволення. Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 10 липня 2018 року - залишено без змін.

Зазначена постанова набрала законної сили 22 листопада 2018 року.

У вказаній постанові апеляційний суд, серед іншого, дійшов висновку, що камеральна перевірка проведена 29 січня 2018 року в строки та в порядок передбачений статтями 75, 76 ПК України.

На підставі частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що податковий орган, проводячи камеральну перевірку позивача діяв на підставі, в межах та у відповідності до встановлених норм законодавства.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В ході розгляду справи позивач не довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Доводи апеляційної скарги.

Доводи апелянта, що факт розстрочення судом сплати податкового боргу взагалі не має значення при визначенні строку давності за пунктом 102.1 статті 102 ПК України і змінювати його алгоритм не може, зводяться до переоцінки висновків суду.

Посилання на рішення Верховного Суду у справах 824/760/17-а, 820/3544/17, 820/3543/17 колегія суддів також відхиляє, адже в жодному з приведених рішень судом не досліджувався інститут розстрочення податкового боргу.

Колегія суддів повторює, що відстрочення застосовується як у процедурі примусового стягнення податкового боргу, так і під час добровільного погашення платником грошових зобов'язань. А відтак, відстрочення є лише законодавчо передбаченою формою розрахунків платника з бюджетом шляхом зміни строків платежу; відстрочення не можна розцінювати як окремий спосіб погашення податкового боргу, що виключає можливість застосування інших заходів з примусового стягнення податкового боргу; використання інституту розстрочення не виключається і на стадії виконання судового рішення про примусове стягнення податкового боргу.

За таких обставин питання щодо відстрочення сплати коштів у рахунок погашення податкового боргу за судовим рішенням належить до компетенції податкового органу, що свідчить про правильність висновків судів попередніх інстанцій відносно того, що розстрочення судом у процесі виконання судового рішення присудженої ним з платника податків суми податкового боргу (сплата якої на час вирішення спору в суді вже є простроченою) не впливає на факт вчинення правопорушення, оскільки воно є вчиненим до моменту відповідного розстрочення, а тому розстрочення виконання не змінює обсягу відповідальності платника податків

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20 лютого 2018 року, № судового рішення в ЄДРСРУ 72343747.

Інші доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині постанови, ґрунтуються на суб'єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що позовні вимоги Державного підприємства "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 90)" є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 90)" залишити без задоволення, рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2018 року у справі № 2140/1695/18 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий: О.І. Шляхтицький

Суддя: В.О. Потапчук

Суддя: Г.В. Семенюк