Справа № 280/4224/18
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2019-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

26 березня 2019 року Справа № 280/4224/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (69097, АДРЕСА_1)

до Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166)

про визнання недійсним та скасування податкового повідомлення рішення,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд: визнати недійсним та скасувати податкове повідомлення рішення від 21.09.2018 № НОМЕР_1.

Ухвалою суду від 10.10.2018 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №280/4224/18 та призначено судове засідання на 06.11.2018.

Протокольною ухвалою суду від 06.11.2018 відкладено розгляд справи до 05.12.2018.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що за результатами проведення камеральної перевірки, результати якої оформлено актом від 31.08.2018 №2970/08-01-50-07/НОМЕР_2, відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 21.09.2018 № НОМЕР_1 за неперерахування сум єдиного податку. Вказує, що єдиний податок сплачено нею своєчасно, на підтвердження чого надає відповідні квитанції. За таких обставин, просить задовольнити позов.

Відповідач до суду жодного разу не прибув, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Відзиву на позов контролюючим органом не надано.

Частиною другою статті 175 КАС України встановлено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

05.12.2018 від представника позивача надійшла заява (вх. №39832), в якій він просить суд розглянути справу у порядку письмового провадження.

Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності (ч. 3 ст. 194 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За правилами, встановленими ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не зявилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З урахуванням заяви представника позивача, неявки відповідача, розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, на підставі наявних в ній доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) зареєстрована в якості фізичної особи підприємця.

На підставі пп. 191.1.1, 191.1.2 п. 19.1 ст. 19, пп. 20.1.4, пп. 20.1.19 п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75, ст. 76, п. 300.1 ст. 300 Податкового кодексу України ГУ ДФС у Запорізькій області проведено камеральну перевірку з питань своєчасності сплати (перерахування) сум єдиного податку платником єдиного податку 2 групи зі ставкою 20% ОСОБА_1, за результатами якої складено акт від 31.08.2018 №2970/08-01-50-07/НОМЕР_2. Перевіркою встановлено порушення вимог п. 295.1 ст. 295 Податкового кодексу України, а саме несплату (неперахування) єдиного податку по періодам: 20.03.2017, 20.12.2016, 20.06.2018, 20.09.2017, 20.10.2017, 20.03.2018, 20.12.2017, 20.02.2018, 20.06.2017.

На підставі акту перевірки контролюючим органом винесено податкове повідомлення-рішення від 21.09.2018 № НОМЕР_1 за несплату (неперахування) авансових внесків єдиного податку в сумі 5 709,40 грн., яким зобовязано сплатити штраф у розмірі 50%, а саме 2 854,70 грн.

Не погоджуючись з даним податковим повідомленням-рішенням, ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним.

Правові засади застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, а також справляння єдиного податку встановлено главою 1 розділу XIV Податкового кодексу України (далі ПК України; тут та надалі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п. 291.2 ст. 291 ПК України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

За правилами, встановленими підпунктом другим пункту 291.4 статті 291 ПК України, суб'єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку: друга група - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 1500000 гривень.

Як вже зазначено вище, ОСОБА_1 відноситься до другої групи платників єдиного податку.

Пунктом 293.1 статті 293 ПК України визначено, що ставки єдиного податку для платників, зокрема, другої групи встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата).

Згідно підпункту 2 пункту 293.2 статті 293 ПК України фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними, міськими радами або радами обєднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць: для другої групи платників єдиного податку - у межах до 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати.

Податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку першої, другої та четвертої груп є календарний рік (пункт 294.1 статті 294 ПК України).

За правилами, встановленими пунктом 295.1 статті 295 ПК України, платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.

Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більш як до кінця поточного звітного року.

Пунктом 295.2 статті 295 ПК України визначено, що нарахування авансових внесків для платників єдиного податку першої і другої груп здійснюється контролюючими органами на підставі заяви такого платника єдиного податку щодо розміру обраної ставки єдиного податку, заяви щодо періоду щорічної відпустки та/або заяви щодо терміну тимчасової втрати працездатності.

Платники єдиного податку першої і другої груп, які не використовують працю найманих осіб, звільняються від сплати єдиного податку протягом одного календарного місяця на рік на час відпустки, а також за період хвороби, підтвердженої копією листка (листків) непрацездатності, якщо вона триває 30 і більше календарних днів (пункт 295.5 статті 295 ПК України).

Як зазначено в акті перевірки, позивачем допущено несплату (неперахування) єдиного податку по періодам: 20.03.2017, 20.12.2016, 20.06.2018, 20.09.2017, 20.10.2017, 20.03.2018, 20.12.2017, 20.02.2018, 20.06.2017.

Разом з цим, ФОП ОСОБА_1 до матеріалів справи додано копії квитанцій, які підтверджують своєчасну сплату єдиного податку за вказані періоди, а саме:

- від 16.02.2017 на суму 1 280,00 грн. на підтвердження сплати суми 640,00 грн. за березень 2017 року (а.с. 21);

- від 21.10.2016 на суму 549,80 грн. на підтвердження сплати суми 275,60 грн. за грудень 2016 року (а.с. 16);

- від 19.04.2018 на суму 2 333,80 грн. на підтвердження сплати суми 744,60 грн. за червень 2016 року (а.с. 24);

- від 10.07.2017 на суму 1 920,00 грн. на підтвердження сплати суми 640,00 грн. за вересень 2017 року (а.с. 21);

- від 19.10.2017 на суму 640,00 грн. на підтвердження сплати суми за жовтень 2017 року (а.с. 20);

- від 28.02.2018 на суму 744,60 грн. на підтвердження сплати суми за березень 2018 року (а.с. 25);

- від 27.10.2018 на суму 1 280,00 грн. на підтвердження сплати суми 640,00 грн. за грудень 2017 року (а.с. 20);

- від 20.02.2018 на суму 744,60 грн. на підтвердження сплати суми за лютий 2018 року (а.с. 25);

- від 11.04.2017 на суму 1 920,00 грн. на підтвердження сплати суми 640,00 грн. за червень 2018 року (а.с. 21).

За вимогами частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Натомість, відповідачем на підтвердження фактів несплати (неперахування) ФОП ОСОБА_1 єдиного податку по періодам: 20.03.2017, 20.12.2016, 20.06.2018, 20.09.2017, 20.10.2017, 20.03.2018, 20.12.2017, 20.02.2018, 20.06.2017 та, відповідно, обґрунтованості податкового повідомлення-рішення від 21.09.2018 № НОМЕР_1, не надано ані жодного доказу, ані відзиву на позов.

Частиною четвертою статті 159 КАС України встановлено, що неподання субєктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

З урахуванням викладеного в сукупності, беручи до уваги надані позивачем копії квитанцій про сплату єдиного внеску, суд доходить висновку про протиправність податкового повідомлення-рішення від 21.09.2018 № НОМЕР_1 та необхідність його скасування.

Відповідно до ч. 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи (ч.1 ст.132 КАС України).

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч.1 ст.143 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області від 21.09.2018 № НОМЕР_1.

3. Судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок присудити на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (69097, АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_2) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166; ).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення виготовлено та підписано 26.03.2019.

Суддя Ю.П. Бойченко