Справа № 360/808/19
Суддя: А.Г. Секірська
Дата ухвалення: 2019-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

27 березня 2019 рокуСєвєродонецькСправа № 360/808/19

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Секірська А.Г., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

25 лютого 2019 року до ОСОБА_2 окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) із позовом до управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області (далі відповідач, УПФУ в Станично-Луганському районі), в якому просить:

- визнати неправомірними дії УПФУ в Станично-Луганському районі щодо відмови у врахуванні при нарахуванні пенсії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, стажу роботи у вагонному депо Ворошиловград за період роботи з 25 березня 1986 року по 17 березня 1993 року; у Станично-Луганському районному вузлі звязку за період роботи з 23 березня 1993 року по 31 грудня 1994 року та Станично-Луганском районном узле электросвязи (РУЭС) «Ст-Луганский райтелеком» в період з 01 січня 1995 року до 30 червня 1998 року;

- зобовязати УПФУ в Станично-Луганському районі зарахувати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, роботу у вагонному депо Ворощиловград за період роботи з 25 березня 1986 року по 17 березня 1993 року; у Станично-Луганському районному вузлі звязку за період роботи з 23 березня 1993 року по 31 грудня 1994 року та Станично-Луганском районном узле электросвязи (РУЭС) «Ст-Луганский райтелеком» в період з 01 січня 1995 року до 30 червня 1998 року до стажу роботи для призначення (нарахування) пенсії.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач 11 вересня 2018 року звернувся до УПФУ в Станично-Луганському районі із заявою та необхідними документами про призначення пенсії за віком у звязку із досягненням пенсійного віку 07.09.2018 - 60 років, що відповідає вимозі частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». При ухваленні рішення про призначення пенсії відповідачем не було повністю враховано весь трудовий стаж, відображений в трудовій книжці. На запит щодо причин неврахування стажу позивач отримав лист-відповідь від 10.01.2019 № 246/Б-5, в якому відповідач, наводячи інформацію із трудової книжки позивача, вказав, що запис про звільнення від 17.03.1993 у вагонному депо «Ворошиловград» завірено печаткою, за якою не можливо ідентифікувати назву підприємства, тому період стажу по даному підприємству з 25.03.1986 по 17.03.1993 до розрахунку пенсії не враховано. Період стажу в Станично-Луганському районному вузлі звязку не зараховано у звязку із тим, що підстава на звільнення з роботи від 30.12.1994, тобто наказ дописано ручкою іншого кольору, а також запис про звільнення завірено печаткою, за якою не можливо ідентифікувати назву підприємства. Відповідно до п. 2.15 Інструкції, якщо за час роботи працівника назва підприємства змінюється, то про це окремим порядком у графі 3 трудової книжки робиться запис: «Підприємство таке-то з такого-то числа перейменоване на таке-то», а у графі 4 проставляється підстава перейменування - наказ (розпорядження), його дата і номер. Відповідно до трудової книжки, позивач був зарахований до Станично-Луганського районного узла електросвязи (РУЭС) Станично-Луганского райтелекома (російською), тоді як 30.06.1998 Станично-Луганский Райтелеком ОГПЭС Лугансктелеком реорганизован в цех электросвязи № 10 Станично-Луганского Центра электросвязи № 3 пгт. Беловодск Луганской дирекции УГПЭС «Укртелеком» (російською), тобто відсутнє перейменування Станично-Луганского районного узла электросвязи (РУЭС) Станично-Луганского райтелекома (російською) в Станично-Луганский Райтелеком ОГПЭС Лугансктелеком. Тому стаж по вищезазначеному підприємству зараховано, починаючи з моменту призначення позивача електромонтером саме в цех электросвязи № 10 Станично-Луганского Центра электросвязи № 3 пгт. Беловодск Луганской дирекции УГПЭС «Укртелеком» (російською). Згідно із п. З Порядку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, якщо відсутні трудова книжка, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування, довідки, виписки з наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (підприємство, повинне знаходитися на підконтрольній українській владі території). Таким чином, при нарахуванні пенсії, ОСОБА_1 не було повністю враховано трудовий стаж за періоди з 25 березня 1986 року по 17 березня 1993 року та з 23 березня 1993 року по 30 червня 1998 року.

Позивач вважає такі дії відповідача протиправними та такими, а тому звернувся до суду для захисту свої прав.

20.03.2019 за вх. № 15146/2019 через відділ діловодства та обліку звернення громадян надійшов відзив на позовну заяву (арк.спр. 74-76), у якому відповідач заперечував проти позовних вимог з огляду на наступне.

Відповідно до вимог п.2.4. Інструкції усі записи в гру довій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а гакож відомості про нагородження та заохочення, З кожним записом, що заноситься до трудової книжки на підставі наказу (розпорядження) про призначення на роботу, переведення і звільнення власник або уповноважений ним орган зобов'язаний ознайомити працівника під розписку в особистій картці (типова відомча форма N 11-2. затверджена наказом Мінстату України від 27 жовтня 1995 року N 277. в якій мас повторюватися відповідний запис з трудової книжки (вкладиша).

В трудовій книжці позивача запис № 16 про звільнення від 17.03.1993 у Вагонному депо «Ворошиловград» завірено печаткою, за якою не можливо ідентифікувати назву підприємства.

В трудовій книжці позивача запис № 19 про звільнення по переводу від 31.12.1994 до районного електрозв'язку Станично-Луганський райтелеком завірено печаткою, за якою не можливо ідентифікувати назву підприємства, наказ дописано ручкою іншого кольору

За п.2.5. Інструкції як що за час роботи працівника назва підприємства змінюється, то про це окремим порядком у графі 3 трудової книжки робиться запис: "Підприємство таке-то з такого-то числа перейменоване на таке-то", а у графі 4 проставляється підстава перейменування - наказ (розпорядження), його дата і номер.

В трудовій книжці позивача:

- запис № 20 01.01.1995 року позивача прийнято на роботу (мовою оригінала) до Станично-Луганського районного узла электросвязи (РУЭС) Станично-Луганського райтелекома;

- запис № 22 (мовою оригінала) Станично-Луганський райтелеком ОГПЭС Лугансктелеком реорганизован в цех электросвязи №10 пгт. Станично-Луганское центра эл.связи №3 пгт Беловодск Луганской дирекции УГПЭС «Укртелеком».

Тобто відсутній запис про перейменування підприємства.

Тому, керуючись вимогами, встановленими нормативними актами законодавства України від 12.08.1993 № 637 та від 17.08.1993 № 110, зарахувати стаж роботи позивача за періоди з 25.03.1986 по 17.03.1993 та з 01.01.1995 по 01.07.1998 управління не має законних підстав

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи. для підтвердження трутового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстр) загальнообовязкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

На підтвердження періоду роботи з 25.03. 1986 по 17.03.1993 позивачем до позовної заяви надано лист від 15.11.2018 регіональної філії «Донецька залізниця» в якому зазначено, що архівні дані вагонного депо Ворошиловград зберігаються в м. Луганськ на непідконтрольній Україні території та надані документи легітимність яких не визначена. В наданому позивачем листі КУ «Об'єднаний трудовий архів Станично-Луганського району» від 16.11.2018 визначено, що документи по вагонному депо Ворошиловград до архіву не передавались.

На підтвердження періоду роботи з 17.03.1993 по 01.07.1998 позивачем до позивної заяви надано лист ПАТ «Укртелеком», за яким визначено, що документи в архів ПАТ «Укртелекому» не передавались та належним чином не засвідчена копія наказу ОСОБА_2 дирекції «Укртелеком».

Згідно Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованої території України» № 1207-V11 від 15.04.2014 документи надані з тимчасово непідконтрольній території державними органами не можуть бели прийняти до уваги, тому то перевірити достовірність виданих документів не можливо.

Відповідач вважає, що протиправність дій управління позивачем не доведена, вимоги жодного нормативного акту управлінням як органом державної влади не порушено.

Позивачу призначена виплата пенсії відповідно вимог Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» згідно наданих документів, які дійсно підтверджують наявність стажу роботи і не порушують вимоги нормативних актів. З спірного періоду зараховано до стажу: період з 01.11.1976 по 14.11.1978 строкової військової служби; періоди з 01.09.1979 по 14.03.1986 як навчання у вищих/середніх навчальних закладах.

Виходячи з вищенаведеного, позивач вважає позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст. 72-77,90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов наступного.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3 (арк. спр. 8-9), 12.09.2018 звернувся до УПФУ в Станично-Луганському районі із заявою встановленого зразка про призначення пенсії (арк. спр. 77).

До заяви позивачем додано, зокрема, трудову книжку БТ-ІІ № 5087286, диплом ЕТ № 334359, паспорт ЕК № 515451, довідку про присвоєння ідентифікаційного номера від 26.01.1999, військовий квиток НД № 4914417 (арк. спр. 79-92).

Розпорядженням УПФУ в Станично ОСОБА_2 районі ОСОБА_1 призначено пенсію за віком відповідно до вимог Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з 08.09.2018, страховий стаж (неповний) 28 років 5 місяців 2 дні, страховий стаж до 01.01.2004 13 років 11 місяців 18 днів, страховий стаж після 01.01.2004 14 років 5 місяців 14 днів (арк. спр. 96).

З розрахунку стажу вбачається, що до стажу зараховано періоди з 01.11.1976 по 14.11.1978 (військова служба) 2 роки 0 місяців 14 днів; з 01.09.1979 по 18.06.1982 (навчання у вищих/середніх навчальних закладах) 2 роки 9 місяців 18 днів; з 01.07.1982 03.07.1985 3 роки 0 місяців 3 дні; з 24.07.1985 по 30.11.1985 0 років 4 місяці 7 днів; з 09.12.1985 по 14.03.1986 0 років 3 місяці 6 днів; з 01.07.1998 по 31.12.2003 5 років 6 місяців 0 днів; з 01.01.2004 по 30.11.2017 13 років 11 місяців 0 днів; з 18.12.2017 по 14.02.2018 (безробіття) 0 років 1 місяць 28 днів; з 28.03.2018 по 12.08.2018 (безробіття) 0 років 4 місяці 16 днів, всього 28 років 5 місяців 2 дні (арк.спр. 97).

У відповідь на звернення позивача УПФУ в Станично-Луганському районі листом від 10.01.2019 № 246/Б-5 повідомило позивача, що запис про звільнення від 17.03.1993 у вагонному депо «Ворошиловград» завірено печаткою, за якою не можливо ідентифікувати назву підприємства, тому період стажу по даному підприємству з 25.03.1986 по 17.03.1993 до розрахунку пенсії не враховано. Період стажу в Станично-Луганському районному вузлі звязку не зараховано у звязку із тим, що підстава на звільнення з роботи від 30.12.1994, тобто наказ дописано ручкою іншого кольору, а також запис про звільнення завірено печаткою, за якою не можливо ідентифікувати назву підприємства.

Відповідно до трудової книжки, позивач був зарахований до Станично-Луганського районного узла електросвязи (РУЭС) Станично-Луганского райтелекома (російською), тоді як 30.06.1998 Станично-Луганский Райтелеком ОГПЭС Лугансктелеком реорганизован в цех электросвязи № 10 Станично-Луганского Центра электросвязи № 3 пгт. Беловодск Луганской дирекции УГПЭС «Укртелеком» (російською), тобто відсутнє перейменування Станично-Луганского районного узла электросвязи (РУЭС) Станично-Луганского райтелекома (російською) в Станично-Луганский Райтелеком ОГПЭС Лугансктелеком. Тому стаж по вищезазначеному підприємству зараховано, починаючи з моменту призначення позивача електромонтером саме в цех электросвязи № 10 Станично-Луганского Центра электросвязи № 3 пгт. Беловодск Луганской дирекции УГПЭС «Укртелеком» (російською). Згідно до п. 3 Порядку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, якщо відсутні трудова книжка, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування, довідки, виписки з наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (підприємство, повинне знаходитися на підконтрольній українській владі території) (арк. спр. 18).

Вирішуючи справу у межах заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.

Спірним питанням у даній справі є наявність чи відсутність правомірних підстав для незарахування відповідачем при призначенні позивачу пенсії періодів роботи з 25.03.1986 по 17.03.1993 та з 23.03.1993 по 30.06.1998.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду непрацездатними.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4)безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058) законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, Законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24 Закону № 1058).

Згідно із частиною четвертою статті 24 Закону України №1058 періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Законом, що відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій є Закон України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (надалі - Закон №1788-XII).

Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Щодо спірного періоду роботи позивача з 25.03.1986 по 17.03.1993 у трудовій книжці АТ-ІІ № 5087286, виданої на імя позивача, містяться такі записи:

Вагонне депо «Ворошиловград»:

- запис № 13 25.03.1986 прийнято слюсарем механіком по радіоапаратурі 4-го розряду у Вагонне депо «Ворошиловград», наказ № 60 від 24.03.1986;

- запис № 14 09.10.1986 встановлено 5-й розряд кваліфікації слюсаря механіка по радіоапаратурі, наказ № 200 від 09.10.1986;

- запис № 15 26.01.1989 у відповідності до ЄТКС професія «Слюсар-механік по радіоапаратурі» перейменована на «Радіомеханік з ремонту радіообладнання пасажирських вагонів 5-го розряду, наказ № 92/і від 26.01.1989;

- запис № 16 від 17.03.1993 звільнений за власним бажанням, стаття 38 КЗпП України, наказ № 313/л від 17.03.1993.

Запис про звільнення засвідчено нечіткою печаткою, з відбитку неможливо встановити назву підприємства роботодавця (арк.спр. 13).

У трудовій книжці АТ-ІІ № 5087286, виданої на імя позивача, містяться такі записи щодо періоду роботи з 23.03.1993 по 30.06.1998:

1) Станично ОСОБА_2 районний вузол звязку:

- запис № 17 23.03.1993 прийнято електромонтером лінійних споруд телефонного звязку та радіофікації 3 розряду ОСОБА_2 ЛТЦ, наказ від 22.03.1993;

- запис № 18 27.12.1993 переведений електромонтером лінійних споруд телефонного звязку та р/фікації 4 розряду того ж ЛТЦ; наказ № 192 від 27.12.1993;

- запис № 19 31.12.1994 звільнено за переводом до Станично ОСОБА_2 районного вузла електрозвязку (РВЕЗ) ОСОБА_2 райтелеком п.5 ст. 36 КЗпП України, у звязку з реорганізацією ОСОБА_2 РВЗ, наказ № 529 від 30.12.1994;

2) Станично ОСОБА_2 районний вузол електрозвязку (РВЕЗ) Станично ОСОБА_2 райтелеком:

- запис № 20 01.01.1995 прийнято за переводом електромонтером лінійних споруд радіофікації 4 розряду Станично ОСОБА_2 районним вузлом електрозвязку (РВЕЗ) «ОСОБА_2 райтелеком», наказ № 2 від 02.01.1995;

- запис № 21 від 04.10.1996 присвоєно 5 розряд електромонтера лінійних споруд телефонного звязку та радіофікації, наказ № 149 від 04.10.1996;

- запис № 22 30.06.1998 ОСОБА_2 райтелеком ОГПЕЗ Луганськтелеком реорганізовано в цех ел.звязку № 10 смт. Ст. Луганське Центру ел.звязку № 3 смт. Біловодськ ОСОБА_2 дирекції УДПЕЗ «Укртелеком», наказ № 1 від 22.06.1998.

Запис про звільнення за № 19 засвідчено нечіткою печаткою, з відбитку неможливо встановити назву підприємства роботодавця (арк.спр. 14).

Згідно з п.2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.93 №58 заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем "кваліфікований робітник", "молодший спеціаліст", "бакалавр", "спеціаліст" та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування. До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім'я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв'язку з цим винагороди.

Пунктом 2.4 вищезазначеної Інструкції визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Щодо посилань відповідача у відзиві на неможливість зарахування спірних періодів роботи позивача до загального стажу з підстав того, що в трудовій книжці позивача у записі № 19 про звільнення по переводу від 31.12.1994 до районного електрозвязку Станично ОСОБА_2 райтелеком наказ дописано ручкою іншого кольору, суд зазначає, що Інструкцією № 58 встановлено лише вимоги щодо виконання записів ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, проте не міститься заборони виконання одного й того ж запису ручками різного кольору, і не тягне за собою незарахування періоду роботи до трудового стажу, який дає право на призначення пенсії.

Щодо доводів відповідача про нечіткість печаток, якими завірено записи про звільнення, та щодо відсутності запису про реорганізацію, суд зазначає таке.

Дійсно, вимоги щодо завірення печаткою запису про звільнення та про внесення запису у разі реорганізації підприємства роботодавця прямо передбачена пунктом 2.4 Інструкції № 58.

Разом з тим, пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

На підтвердження трудового стажу у період з 25.03.1986 по 17.03.1993 у вагонному депо «Ворошиловград» позивачем надано копі особової картки ОСОБА_1, копію розпорядження № 313/л про припинення трудового договору від 17.03.1993, засвідчені печаткою «Архив. Государственное унитарное предприятие Луганской народной республики «Луганская железная дорога» (арк.спр. 20-21, 23), та архівну довідку від 19.10.2018 № 28/19-540, видану установою з назвою «Архив. Государственное унитарное предприятие Луганской народной республики «Луганская железная дорога» (арк.спр. 22).

На підтвердження трудового стажу у період з 23.03.1993 по 30.06.1998 позивачем надано: 1) копію наказу ОСОБА_2 дирекції Укртелеком Українського державного підприємства електрозвязку від 22.06.1998 № 01 «Про створення ОСОБА_2 дирекції УДПЕЗ «Укртелеком», засвідчену печаткою відділу кадрів «Общества с ограниченной ответственностью «Луганская телефонная компания» Луганская народная республика (арк.спр. 34-37), 2) довідку від 27.12.2018 № 101/408 про структурні зміни, видану «Обществом с ограниченной ответственностью «Луганская телефонная компания» ЛНР», в якій, зокрема, зазначено , що 01.01.1995 Станично -ОСОБА_2 районний вузол звязку реорганізовано та створено Станично ОСОБА_2 районний вузол електрозвязку «Станично ОСОБА_2 райтелеком», наказ від 19.12.1994 № 199; 01.07.1998 Станично ОСОБА_2 районний вузол електрозвязку «Станично ОСОБА_2 райтелеком» реорганізовано в цех електрозвязку № 10 смт. Станично Луганське Центру електрозвязку № 3 смт. Біловодськ ОСОБА_2 дирекції УДПЕЗ «Укртелеком», наказ від 22.06.1998 № 1 (арк.спр. 62); 3) копію особових карток ОСОБА_1 (арк.спр. 63-66); 4) копію посвідчення № 360 від 27.04.1993 (арк.спр. 67), копію записки від 05.06.1997 № 94 про надання відпустки (арк.спр. 68).

Щодо посилань відповідача як на підставу незарахування періоду роботи з 25.03.1986 по 17.03.1993 та з 23.03.1993 по 30.06.1998 на те, що довідки та документи, надані позивачем для підтвердження трудового стажу, видані підприємствами, яке знаходиться на непідконтрольній українській владі території, а у відповідності до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» документи, надані з тимчасово непідконтрольної території державними органами не можуть бути прийняті до уваги, тому що перевірити їх достовірність виданих документів неможливо, суд враховує ту обставину, що позивачем вживалися можливі заходи з метою отримання документів на підтвердження спірного стажу з установ, розташованих на підконтрольній українській владі території.

Так, на звернення позивача від 11.12.2018 Харківською філією ПАТ «Укртелеком» надано відповідь від 26.12.2018 № 01-12/214 про відсутність можливості надати копії наказів про перейменування Станично ОСОБА_2 районного вузла електрозвязку «Ст-Луганський райтелеком» у звязку з тим, що документи з основної діяльності в архів Харківської філії ПАТ «Укртелеком» не передавались (арк.спр. 33).

Комунальною установою «Обєднаний трудовий архів Станично Луганського району» направлено позивачу лист від 26.11.2018 № 888, в якому зазначено, що документи по вагонному депо «Ворошиловград» та Станично ОСОБА_2 районному вузлу звязку на зберігання до комунальної установи не передавались (арк.спр. 38).

На звернення позивача від 25.10.2018 щодо надання довідки про роботу з 25.03.1986 по 17.03.1993 у вагонному депо «Ворошиловград» Структурним підрозділом «Служба кадрової та соціальної політики» Регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укразалізниця» надало відповідь від 15.11.2018, що довідку надати неможливо у звязку з тим, що архівні дані вагонного депо Ворошиловград зберігаються в архіві ОСОБА_2 дирекції залізничних перевезень м. Луганськ на непідконтрольній Україні території (арк.спр. 19).

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (пункт 53 рішення у справі «Ковач проти України» від 07.02.2008, пункт 59 рішення у справі «Мельниченко проти України» від 19.10.2004, пункт 50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» від 13.01.2011, пункт 54 рішення у справі «Швидка проти України» від 30.10.2014 тощо).

Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

За статтею 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Отже, позивач опинився в ситуації, що відповідно позбавляє його можливості забезпечити належний захист своїх прав.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини третьої статті 23 Загальної Декларації прав людини, пункту 4 частини першої Європейської Соціальної хартії та частини третьої статті 46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Також суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи викладене, суд вважає, що у даному випадку і при обставинах, що склались у зв'язку з тимчасовою окупацією певних територій Луганської області, відмова відповідачем - органом державної влади позивачу - фізичній особі у реалізації її права на отримання пенсії з підстави знаходження підтверджуючих первинних документів на окупованій території, не є пропорційною меті, якої намагався досягти відповідач цією відмовою, та така відмова порушує баланс між конституційним правом позивача на соціальне забезпечення та завданням відповідача щодо перевірки правильності нарахування пенсії.

Статтею 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З наведених підстав суд приймає до уваги інформацію, що міститься у вищенаведених документах та довідках, наданих позивачем на підтвердження спірного періоду роботи, оскільки така інформація в повній мірі узгоджується з записами у трудовій книжці.

Що стосується обраного позивачем способу захисту порушеного права, суд зазначає таке.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною другою статті КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону № 1058 пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Позивач звернувся з заявою про призначення пенсії 12.09.2018, і при призначенні йому пенсії відповідачем було допущено протиправну бездіяльність щодо незарахування до стажу роботи періодів з 25.03.1986 по 17.03.1993 та з 23.03.1993 по 30.06.1998.

Зважаючи на обставини справи, суд зазначає, що відновленню порушеного права позивача сприятиме саме зобовязання відповідача здійснити перерахунок призначеної пенсії з 08.09.2018 (як передбачено пунктом 1 частини першої статті 45 Закону № 1058), з зарахуванням спірних періодів роботи, і в даному випадку вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та обрати належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача шляхом визнання протиправною бездіяльності УПФУ в Станично ОСОБА_2 районі щодо незарахування до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за віком, періодів роботи з 25 березня 1986 року по 17 березня 1993 року, та з 23 березня 1993 року по 30 червня 1998 року при призначенні пенсії ОСОБА_1 на підставі заяви про призначення пенсії за віком від 12 вересня 2018 року, зобовязання УПФУ в Станично ОСОБА_2 районі зарахувати до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за віком ОСОБА_1, періодів роботи з 25 березня 1986 року по 17 березня 1993 року, та з 23 березня 1993 року по 30 червня 1998 року, здійснивши перерахунок призначеної пенсії з дати призначення пенсії з 08.09.2018 (день, наступний за днем досягнення пенсійного віку 07.09.2018, з урахуванням того, що звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення позивачем пенсійного віку).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно із частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем за подання до суду даного позову сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн (арк.спр. 3).

Відповідно до частини восьмої статті 139 КАС України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Оскільки спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, і фактично підлягає задоволенню в повному обсязі, з виходом за межі позовних вимог, суд вважає за необхідне присудити на користь Позивача судові витрати по сплаті судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 5, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, адреса реєстрації: Луганська область, Станично Луганський район, с. Валуйське, вул. Центральна, буд. 224) до управління Пенсійного фонду України в Станично ОСОБА_2 районі Луганської області (код за , Луганська область, Станично Луганський район, смт. Станиця Луганська, вул. 1-го Травня, 20) про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в Станично ОСОБА_2 районі Луганської області щодо незарахування до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за віком, періодів роботи з 25 березня 1986 року по 17 березня 1993 року у вагонному депо «Ворошиловград», з 23 березня 1993 року по 31 грудня 1994 року у Станично ОСОБА_2 районному вузлі звязку, з 01 січня 1995 року по 30 червня 1998 року у Станично ОСОБА_2 районному вузлі електрозвязку (РВЕЗ) «Ст-Луганський райтелеком» при призначенні пенсії ОСОБА_1 на підставі заяви про призначення пенсії за віком від 12 вересня 2018 року.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Станично ОСОБА_2 районі Луганської області зарахувати до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за віком ОСОБА_1, періодів роботи з 25 березня 1986 року по 17 березня 1993 року у вагонному депо «Ворошиловград», з 23 березня 1993 року по 31 грудня 1994 року у Станично ОСОБА_2 районному вузлі звязку, з 01 січня 1995 року по 30 червня 1998 року у Станично ОСОБА_2 районному вузлі електрозвязку (РВЕЗ) «Ст-Луганський райтелеком», здійснивши перерахунок раніше призначеної пенсії з 08 вересня 2018 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань управління Пенсійного фонду України в Станично ОСОБА_2 районі Луганської області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі 768,40 (сімсот шістдесят вісім гривень 40 коп.) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через ОСОБА_2 окружний адміністративний суд.

Суддя ОСОБА_3