Справа № 540/298/19
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2019-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/298/19
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Василяки Д.К., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Департаменту містобудування та землекористування Херсонської міської ради до Відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні, за участю третьої особи ОСОБА_1 про визнання дій протиправними та скасування постанов,

встановив:

Департамент містобудування та землекористування Херсонської міської ради (позивач, Департамент) 20.10.2016 року звернувся до суду з адміністративним позовом до відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м.Херсоні (відповідач, ВДВС Суворовського РУЮ у м.Херсоні), третя особа: ОСОБА_1 (Третя особа ОСОБА_1.), в якому просить визнати незаконними дії головного державного виконавця ВДВС Суворовського РУЮ у м.Херсоні; скасувати постанову про накладення штрафу від 04.10.2016 р. серія ВП № 16193391, постанову про закінчення виконавчого провадження від 04.10.2016 р. серія ВП № 16193391, винесені головним державним виконавцем ВДВС Суворовського РУЮ у м.Херсоні Федосєєвим Сергієм Миколайовичем.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 06.05.2016 р. головним державним виконавцем ВДВС Суворовського РУЮ у м.Херсоні Федосєєвим С.М. винесено постанову про накладення штрафу на Департамент за невиконання рішення Господарського суду Херсонської області, яку було оскаржено у судовому порядку. Оскільки вказана постанова від 06.05.2016 р. не набрала законної сили головний державний виконавець ВДВС Суворовського РУЮ у м.Херсоні не мав підстав для винесення постанови про накладення штрафу за повторне невиконання рішення суду боржником та постанови про закінчення виконавчого провадження. Також вказує на те, що при винесенні оскаржуваних постанов державний виконавець керувався редакцією Закону України "Про виконавче провадження", яка не діяла на момент їх прийняття. На даний час новим Законом України "Про виконавче провадження" взагалі не передбачено винесення повторної постанови про накладення штрафу у подвійному розмірі. Також зазначає, що державний виконавець порушив редакцію старого Закону, так як при прийнятті першої постанови про накладення штрафу не встановив новий строк виконання рішення суду відповідно до ст.89 Закону України "Про виконавче провадження.

Представник третьої особи не погоджуючись із заявленими позовними вимогами, надав суду письмові заперечення. Пояснив, що оскарження постанови суду щодо накладення штрафу на позивача не впливає на набрання нею законної сили. Крім того дана постанова державного виконавця не була зупинена, а тому у останнього були всі законні підстави для винесення спірної повторної постанови про накладення штрафу.

За результатом розгляду справи №821/1568/16 в суді першої інстанції постановою суду від 30.11.2016 року у задоволенні позовних вимог Департаменту відмовлено. Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 27.03.2017 року у даній справі апеляційну скаргу Департаменту залишено без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Проте, позивач, не погоджуючись із такими рішеннями суду звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, у якій зокрема, зазначив, що державним виконавцем при винесенні спірної повторної постанови не враховано поважність причин боржника, які унеможливили виконання ним судового рішення.

Постановою Верховного Суду від 12.12.2018 року у даній справі касаційну скаргу Департаменту задоволено частково. Рішення судів першої та апеляційної інстанції скасовано, справа направлено до суду першої інстанції для нового розгляду.

Протоколом від 14.02.2019 року автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею визначений суддя Василяка Д.К.

Ухвалою суду від 18.02.2019 року справа прийнята до провадження судді та призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні.

01.03.2019 року представник позивача в судове засідання не прибув, надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про причини поважності свого не прибуття суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи в порядку письмового провадження суду не надавав.

Представник третьої особи в судове засідання прибув, зазначив, що слухати справу за відсутність позивача та відповідача неможливо, просив суд визнати явку представників позивача та відповідача обов'язковою.

В судовому засіданні 01.03.2019 року оголошена перерва до 13.03.2019 року.

Ухвалою суду від 04.03.2019 року з метою вжиття всіх передбачених законом заходів, повного та всебічного з'ясування всіх обставин справи, визнано явку представника Департаменту та ВДВС обов'язковою. Зобов'язано позивача надати суду пояснення щодо невиконання рішення суду у визначений строк.

12.03.2019 року до суду від представника позивача надійшли пояснення, за змістом яких останній зазначив, що третьою особою у справі не було замовлено розроблення проекту землевідведення земельної ділянки, а тому позивач не має можливості виконати рішення суду та надати висновок, що вважає поважною причиною не виконання рішення суду. Таким чином вважає, що державний виконавець не мав законних підстав для винесення постанови про накладення штрафу. Додатково вказує, що вказані обставини встановленні в постанові Херсонського окружного адміністративного суду від 02.11.2015 року №821/3196/15, де зазначено про не виконання позивачем рішення суду у зв'язку із незалежними від нього обставинами, а саме відсутністю землевпорядної документації, якій позивач має надати висновок. Спірна постанова державного виконавця не містить обґрунтування прийнятого рішення щодо невиконання боржником судового рішення без поважних причин. Позовні вимоги просив суд задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою суду від 13.03.2019 року провадження у справі зупинено до 25.03.2019 року за клопотанням сторін для надання їм часу для примирення.

22.03.2019 року від представника виконавчої служби до суду надійшло пояснення, у якому відповідач зазначив, що на виконанні знаходиться виконавчий лист, виданий господарським судом Херсонської області про зобов'язання Департаменту надати висновок щодо проекту відведення земельної ділянки та висновку по додатковому відведенню іншої земельної ділянки. Вказаний виконавчий документ надійшов на виконання до виконавчої служби 25.11.2009 року та 27.11.2009 року відкрите виконавче провадження з його виконання. Постанови про відкриття виконавчого провадження направленні сторонам 17.12.2009 року. У серпні 2010 року позивач повідомив виконавчу службу, що для виконання даного виконавчого листа ОСОБА_1 необхідно надати до управління проект відведення земельних ділянок та перед проектні пропозиції. Рішення суду виконано не було через вказані боржником підстави. 27.04.2016 року державним виконавцем за присутності представника Департаменту та ОСОБА_1 встановлено не виконання рішення суду без поважних причин та через відсутність відповідних документів. Державний виконавець, зазначив, що згідно усних пояснень стягувача проект та перед проектні пропозиції надавалися до Департаменту, але були ним втрачені. Доказів повернення проекту відведення земельних ділянок з перед проектними пропозиціями ОСОБА_1 представник Департаменту державному виконавцю не представив. Крім того, представник державної виконавчої служби у своїх поясненнях зауважив, що постанова про накладення штрафу на позивача була оскаржена ним до суду, проте за розглядом справи №821/656/16 суди дійшли висновку про невиконання боржником рішення суду без поважних причин.

Ухвалою суду від 25.03.2019 року провадження у справі поновлено.

25.03.2019 року від представників сторін до суду надійшли клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження. Представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Представники відповідача та третьої особи просили суд відмовити у їх задоволенні.

Частиною 3 ст. 194 КАС України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Таким чином суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Дослідивши матеріали позовної заяви разом із доданими документами, заперечення та вступне слово сторін судом встановлено наступні обставини справи: Постановою Запорізького апеляційного господарського суду від 26.12.2006 р. у справі № 14/211-АП-06 скасована постанова господарського суду Херсонської області від 11.09.2006 р. Визнано протиправними та скасовані пункти 8 та 9 рішення Херсонської міської ради № 828 від 30 травня 2005 року. Зобов'язано управління містобудування та архітектури виконкому Херсонської міськради надати висновок щодо проекту відведення земельної ділянки площею 0,0084 га із земель запасу по АДРЕСА_1 в м. Херсон та висновок по додатковому відведенні земельної ділянки площею 0,0116 га.

26 жовтня 2009 року господарським судом Херсонської області, за зазначеним вище рішенням суду виданий виконавчий лист № 14/211-АП-06.

27.04.2016 року державним виконавцем за адресою м. Херсон, пр-т Ушакова, 37 в будівлі Херсонської міської ради за присутності представника Департаменту містобудування та землекористування Херсонської міської ради Тонкошкурова В.І. та ОСОБА_1 було складений акт державного виконавця, у якому зазначено, що рішення суду не виконано без поважної причини.

Постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні від 06.05.2016 року на Департамент містобудування та землекористування Херсонської міської ради накладено штраф у сумі 680,00 грн. за невиконання рішення господарського суду від 26.12.2006 у справі № 14/211-АП-06.

Постанову про накладення штрафу від 06.05.2016 р. Департаментом оскаржено у судовому порядку. Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 14.07.2016 р. у справі № 821/656/16 позивачу відмовлено в задоволенні позовних вимог.

01.08.2016 р. на постанову від 14.07.2016 р. позивачем подано апеляційну скаргу до Одеського апеляційного адміністративного суду, яким 05.10.2016 р. відкрито апеляційне провадження, а 16.11.2016 р. винесено ухвалу, якою апеляційну скаргу залишено без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 14.07.2016 р. без змін.

За результатами перегляду справи в порядку касаційного провадження ухвалою суду від 27.06.2017 року касаційну скаргу задоволено частково. Постанову суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

За результатами нового розгляду справи рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 10.01.2018 року у справі № 821/1072/17 у задоволенні позовних вимог департаменту було відмовлено. За результатами перегляду даного рішення суду в суді апеляційної інстанції постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 30.05.2018 року апеляційну скаргу Департаменту містобудування та землекористування Херсонської міської ради - залишено без задоволення. Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 10 січня 2018р. - залишено без змін.

Також, 04.10.2016 р. за повторне невиконання рішення суду головним державним виконавцем ВДВС Суворовського РУЮ у м.Херсоні Федосєєвим С.М. винесено постанову про накладення на Департамент штрафу в подвійному розмірі, а саме в сумі 1360 грн., а також постанову про закінчення виконавчого провадження з метою направлення до правоохоронних органів подання про порушення кримінального провадження за невиконання рішення суду.

Не погоджуючись з постановами державного виконавця про накладення повторного штрафу та про закінчення виконавчого провадження позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

За результатами розгляду справи №821/1568/16 постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 30.11.2016 року у задоволенні позовних вимог Департаменту було відмовлено. Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 27.03.2017 року апеляційну скаргу Департаменту залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Не погодившись із такими рішеннями судів першої та апеляційної інстанції позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою. Постановою Верховного Суду від 12.12.2018 року касаційну скаргу Департаменту задоволено частково. Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 30.11.2016 року та Ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 27.03.2017 року - скасовано, справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд.

При вирішенні даного спору суд виходив з наступного: 02 червня 2016 року прийнято в новій редакції Закон України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VІІІ).

Згідно розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень цей Закон набирає чинності одночасно з набранням чинності Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", крім статей 8, 9 та положень, що стосуються діяльності приватних виконавців, які вводяться в дію через три місяці з дня набрання чинності цим Законом.

Також 02 червня 2016 року прийнято Закон України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" № 1403-VIII (далі - Закон № 1403-VIII).

Відповідно до розділу IV Прикінцевих та перехідних положень цей Закон набирає чинності через три місяці з дня його опублікування, крім пункту 7 цього розділу цього Закону, який набирає чинності з дня, наступного за днем опублікування цього Закону.

Розділами ХІІІ та ІV Прикінцевих та перехідних положень Законів № 1404-VIII та № 1403-VIII визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України "Про державну виконавчу службу".

Закони № 1404-VIII та № 1403-VIII набрали чинності 05.10.2016 р., у зв'язку з чим Закон України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 р. № 606-ХІV (далі - Закон № 606-ХІV) втратив чинність 05.10.2016 р.

Доводи позивача про застосування головним державним виконавцем норм Закону, які втратили чинність, не відповідають дійсності, так як оскаржувані позивачем постанови про накладення штрафу та про закінчення виконавчого провадження винесені головним державним виконавцем 04.10.2016 р., тобто у період дії Закону № 606-ХІV.

Відповідно до ст.1 Закону № 606-ХІV (тут і надалі - який був чинним на час виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) є сукупністю дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Основною функцією державної виконавчої служби є задоволення вимог виконавчого документа, забезпечення дотримання при цьому прав та законних інтересів громадян та юридичних осіб, сприяння їм у реалізації своїх процесуальних прав.

Згідно із ст.17 Закону № 606-ХІV примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.19 Закону № 606-ХІV державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документу, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, яку надсилає не пізніше наступного дня стягувачу та боржникові. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом (ч.2 ст.25 Закону № 606-ХІV).

Статтею 75 Закону № 606-ХІV передбачено, що після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення.

У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

На боржника повторно накладається штраф у порядку, встановленому статтею 89 цього Закону, якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом.

У разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Відповідно до ст.89 Закону № 606-ХІV у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподаткованих мінімумів доходів громадян; на боржника юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Відповідно до приписів Інструкція з організації примусового виконання рішень, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. № 512/5 у разі повторного невиконання рішення боржника без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності.

З вищевикладеного вбачається, що штраф застосовується до боржника, у разі невиконання ним без поважних причин вимог державного виконавця про необхідність виконання судового рішення у встановлений ним строк. Тобто, постанова державного виконавця про накладення штрафу, в тому числі повторного, приймається за умови наявності таких факторів як невиконання рішення суду та відсутність поважних причин такого невиконання.

Із постанови Запорізького апеляційного господарського суду від 26.12.2016 у справі № 14/211-АП-06 вбачається, що рішенням Херсонської міської ради від 23.07.2003 № 341 надано дозвіл на збір матеріалів погодження місцерозташування об'єктів та погоджено місцерозташування зупинки громадського транспорту в комплексі з торговельним павільйоном приватному підприємцю ОСОБА_1 на земельній ділянці площею 0,0084 га із земель запасу по АДРЕСА_1.

За змістом рішення господарського суду на засіданні містобудівної ради неодноразово розглядався робочий проект будівництва зупинки громадського транспорту, проте відхилявся з різних причин.

За наслідками розгляду справи господарський суд зобов'язав управління містобудування та архітектури виконкому Херсонської міської ради надати висновок щодо виготовлення проекту відведення земельної ділянки площею 0,0084 га із земель запасу по вулиці Комкова, 75 в місті Херсоні та висновок по додатковому відведенні земельної ділянки площею 0,0116 га.

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 14.04.2015 у справі № 14/211/-АП-06 здійснено заміну боржника у виконавчому провадженні ВП № 16193391, відкритого на підставі виконавчого листа, виданого господарським судом Херсонської області у справі № 14/211-АП-06, з Управління містобудування та архітектури Херсонської міської ради на Департамент містобудування та землекористування Херсонської міської ради.

Судовим рішенням у справі №821/1072/17 від 10.01.2018 року, що набрало законної сили 23.01.2018р., досліджено письмове пояснення державному виконавцю щодо примусового виконання виконавчого листа, виданого за вказаним рішенням у справі № 14/211-АП-06, представник Департаменту зазначив, що "після прийняття рішення Херсонської міської ради № 828, 30.05.2005 "Про відмову в погодженні місця розташування об'єктів, в наданні дозволу на розробку проектів землеустрою та технічних документацій, додатковому відведенні, поновленні договорів оренди земельних ділянок, продовженні строку дії рішень міської ради" проект землеустрою повернули заявнику".

Таким чином під час дослідження матеріалів справи судом встановлено, що факт надання до Херсонської міської ради проекту землеустрою підтверджується рішенням господарського суду, яке набрало законної сили, і самим відповідачем, однак, жодних доказів повернення проекту міською радою ОСОБА_1 позивачем суду надано не було.

Крім того такого поняття "як набрання постановою про накладення штрафу" законної сили законодавством не передбачено. Законом № 606-ХІV визначено лише підстави для накладення на боржника штрафу за невиконання судового рішення та порядок і строки її оскарження.

Оскарження боржником постанови про накладення штрафу у судовому порядку не звільняє його від обов'язку виконати судове рішення, яке набрало законної сили.

Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Судове рішення, яке набрало законної сили підлягає обов'язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов'язок. Державний виконавець зобов'язаний вживати усіх передбачених Законом України "Про виконавче провадження" заходів для примусового виконання рішень суду неупереджено, своєчасно та в повному обсязі. Тобто, повинен здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому ст.8 Конституції України принципу верховенства права.

Враховуючи те, що Департаментом повторно не виконано судове рішення без поважних причин, головним державним виконавцем правомірно накладено на позивача штраф у розмірі 1360 грн., з урахуванням того, що головним державним виконавцем було надано Департаменту достатньо часу для виконання рішення суду з моменту винесення першої постанови про накладення штрафу.

У зв'язку з неможливістю виконання рішення суду без боржника, та накладення на позивача штрафів постановами від 06.05.2016 р. та 04.10.2016 р., державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження від 04.10.2016 р. Дані дії головного державного виконавця повністю узгоджуються з вимогами п.11 ч.1 ст.49, ч.3 ст.75 Закону № 606-ХІV.

Окрему увагу суд звертає на поважність причин невиконання рішення суду.

Поважними причинами невиконання рішення суду відповідно до норм чинного законодавства України визнаються обставини, які є об'єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення особи, і пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій.

Позивач у своєму позові не зазначає про наявність будь-яких поважних причин повторного невиконання ним судового рішення, а надані докази та пояснення не встановлюють поважності причин невиконання рішення суду.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що оскаржувані постанови від 04.10.2016 р. про накладення штрафу в розмірі 1360 грн. та про закінчення виконавчого провадження прийняті головним державним виконавцем ВДВС Суворовського РУЮ у м.Херсоні Федосєєвим С.М. на підставах, у спосіб та в порядку, передбаченому чинним законодавством України, тобто правомірно, а позивачем не доведено поважності причин невиконання рішення суду, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч.1, 2 ст.77 КАС України).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

За змістом ст.. 139 КАС України, судові витрати на користь позивача не стягуються.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні позовних вимог Департаменту містобудування та землекористування Херсонської міської ради (, 73000, м. Херсон, просп. Ушакова, 37) - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Василяка Д.К.

кат. 105000000