Справа № 225/1805/19
Суддя: Мигалевич В. В.
Дата ухвалення: 2019-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 225/1805/19
Провадження № 2-а/225/24/2019
Дзержинський міський суд Донецької області
РІШЕННЯ

Іменем України

28 березня 2019 року м. Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області в складі:

головуючого судді Мигалевича В.В.

за участю:

секретаря Голубової О.О.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Дзержинського міського суду Донецької області адміністративний позов ОСОБА_2 (м.Торецьк, смт.Щербинівка, в.Привокзальна,19) до інспектора СРПП Торецького ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_3 (м.Торецьк, вул. Дружби,2), про визнання дій протиправними та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

В березні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до інспектора СРПП Торецького ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_3 про визнання дій протиправними та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 06.03.2019 року близько 14.25 години у м.Торецьку по вул. Маяковського, в районі будинку № 1 відносно позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 130 КУпАП. При складанні адміністративного матеріалу за ознаками правопорушення передбаченого ч. 1 статті 130 КУпАП працівником поліції було вилучено посвідчення водія у ОСОБА_2, про що зроблено відповідний запис в тексті протоколу про адміністративне правопорушення. Вимогу позивача видати тимчасовий дозвіл на право керування ТЗ замість вилученого посвідчення водія, всупереч норм статті 265-1 працівниками поліції було проігноровано.

Разом з цим позивач зазначає, що інспектор, діючи навмисно, з метою неправомірного притягнення його до адміністративної відповідальності, маючи у розпорядження його особисті дані, впродовж з 14 години 25 хвилин 06.03.2019 року по 15 годину 25 хвилин того ж дня, склав, разом зі своїм колегою, відносно ОСОБА_2 пять процесуальних документів, з яких два - постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 статті 126 КУпАП, тобто за керування водієм ТЗ не маючи при собі водійського посвідчення відповідної категорії. В кожному з зазначених документах, працівником поліції зроблено відповідний запис про те, що позивач відмовився від отримання копій цих документів. Однак, ОСОБА_2 вважає, що вказані дії працівника поліції є неприпустимими та такими, що виключають адміністративну відповідальність за скоєння адміністративного правопорушення, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

З постановою про притягнення до адміністративної відповідальності серії ДПО18 № 357211 від 06.03.2019 року, відповідно до якої його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн., позивач повністю не згоден, вважає, що працівником поліції грубо порушено діюче законодавство України, оскільки, при керуванні ТЗ ОСОБА_2 жодним чином вимог Правил дорожнього руху не порушував, вважає, що постанова, яка винесена відносно нього є незаконною та підлягає скасуванню, тож в позові ставиться питання про визнання поважною причини пропуску строку на звернення до суду із вказаною заявою, визнання дій протиправними та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДПО 18 № 357211 від 06.03.2019 року.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, наголошував на незаконному складані інспектором СРПП ОСОБА_3 постанови про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, у звязку з чим просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні 25 березня 2019 року пояснив що позов не визнає. Зазначив, що постанову складено без жодних порушень чинного законодавства, оскільки позивачу після вилучення посвідчення водія внаслідок складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, було запропоновано отримати тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, замість вилученого посвідчення водія, однак позивач відмовився від такого тимчасового дозволу, та після складання протоколу про адміністративне правопорушення, продовжив рух за кермом автомобілю без посвідчення водія та без тимчасового дозволу на право керування транспортним засобом, внаслідок чого і було складено постанову серії ДПО 18 № 357211 від 06.03.2019 року, відповідно до якої ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Отже, відповідач просив суд відмовити ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог.

В судове засідання призначене на 28 березня 2019 року відповідач ОСОБА_3 не прибув з невідомої суду причини, про день, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутністю суду не надав.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

З наявних у справі доказів встановлено, що оскаржувану постанову серії ДПО18 № 357211 від 06.03.2019 року позивачу надіслано начальником Торецького ВП Бахмутського ВП ГУНП України в Донецькій області 12.03.2019 року, про що свідчить копія наявного в матеріалах справи листа за вих. № 4397/202/0619 від 12.03.2019 р. (а.с.7), та 21.03.2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом про скасування вказаної постанови, тобто, позивачем дотримано передбачені ч. 2 ст. 286 КАС України строки звернення до суду із позовом про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом встановлено, що 06 березня 2019 року постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДПО18 № 357211від 06 березня 2019 року інспектором СРПП Торецького відділення поліції Бахмутського відділу поліції Головного управління національної поліції в Донецькій області ОСОБА_3 було притягнуто позивача ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП , зокрема за те, що він 06 березня 2019 року о 15.16 годині, в м.Торецьку Донецької області на а/д Торецьк-Новгородське керував автомобілем ЗАЗ DAEWOO Lanos н/з АН 3963 не маючи при собі посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п.п. 2.1 ПДР, за що накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Згідно п. 2.1 Правил дорожнього руху, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії .

Відповідно до ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Крім цього, матеріали справи містять копію протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 070063 від 06.03.2019 року, щодо ОСОБА_2 який було складено 06.03.2019 року о 14.25 годин, тобто за деякий час до складання оскаржуваної постанови серії ДПО18 № 357211 від 06.03.2019 року. Відповідно до вказаного вище протоколу про адміністративне правопорушення, у ОСОБА_2 було тимчасово вилучено посвідчення водія серії ЯНА 40125.

Відповідно до ч.1 ст. 265-1 КУпАП, у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, за яке відповідно до цього Кодексу може бути накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, працівник уповноваженого підрозділу тимчасово вилучає посвідчення водія до набрання законної сили постановою у справі про адміністративне правопорушення, але не більше ніж на три місяці з моменту такого вилучення, і видає тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами. Про тимчасове вилучення посвідчення водія робиться запис у протоколі про адміністративне правопорушення.

Отже, судом встановлено, що у звязку зі складанням відносно позивача ОСОБА_2 протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, у нього інспектором СРПП було вилучено посвідчення водія, однак при цьому, всупереч вимогам ч.1 ст. 265-1 КУпАП, тимчасового дозволу на право керування транспортними засобами, видано не було.

Доводи відповідача стосовно того, що позивач ОСОБА_2 відмовився від отримання такого тимчасового дозволу, суд не може приймати до уваги, оскільки даний факт не знайшов свого підтвердження в ході судового розгляду справи жодними належними та допустимими доказами.

Відповідно до ч.1 ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, зокрема, за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії.

Отже, аналізуючи норми ч. 1 ст. 126 КУпАП та фактичні обставини скоєного адміністративного правопорушення суд доходить висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 ознак адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП, оскільки вирішуючи питання про законність притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відповідачу слід було довести протиправність дій, вчинення правопорушення, зокрема об'єкт та об'єктивну сторону правопорушення передбаченого ч. 1 ст.126 КпАП України, що на думку особи, яка здійснювала розгляд справи про адміністративне правопорушення полягало у порушені правил в частині керування транспортним засобом без посвідчення водія відповідної категорії.

При цьому, доведеність вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення підлягає доказуванню шляхом збирання та перевірки доказів, передбачених ст. 251 КУпАП. Зокрема такими являються будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Крім цього, у відповідності до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З останньої норми убачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб'єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується, тобто повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб'єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх. Крім того, у зв'язку з тим, що більшість доказів адміністративної справи, як правило, утворюється та зберігається у суб'єкта владних повноважень, ч. 3 ст. 79 КАС України, зобов'язує відповідача подати до суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Однак, в ході судового розгляду відповідачем належними, достовірним та достатніми доказами не доведено перед судом безпосереднього факту вчинення позивачем зазначеного у оскаржуваній постанові адміністративного правопорушення, зокрема, не представлено відео- або фото фіксації можливого порушення правил дорожнього руху, а пояснення працівника поліції не можуть вважатися належним та неупередженим доказом такого вчинення.

Згідно ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото - і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото - і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Також Законом України «Про Національну поліцію» та «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року N 1395, передбачена можливість застосовувати відеофіксацію обставин правопорушення, в тому числі використовувати відеорегістратори.

В судове засідання не були представлені відповідачем відео - або фото матеріали, які б підтверджували обставини виявленого правопорушення та були б беззаперечним доказом відмови ОСОБА_2 від отримання тимчасового дозволу на право керування транспортними засобами, замість вилученого у нього часом раніше посвідчення водія на керування транспортними засобами відповідної категорії.

Отже, до суду будь-яких доказів безпосереднього вчинення правопорушення або доказів визнання вини особою після її зупинки на місці представлені не були, що є підставою для скасування прийнятої постанови про накладення адміністративного стягнення.

А відтак, оскільки позивач категорично заперечив факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, а відповідач належними та допустимими доказами факту правомірності своєї постанови через доведеність вини позивача у цьому адміністративному правопорушенні не надав, суд доходить висновку про те, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Крім того, як убачається з матеріалів справи позивач в своєму позові ставить питання щодо визнання протиправними дій інспектора СРПП Торецького ВП Бахмутського ВП ГУНП ОСОБА_3 щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності.

У відповідності до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Отже, нормами КАС України у даному випадку не передбачено право суду на визнання або не визнання дій субєкта владних повноважень протиправними, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем не доведено законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови, тому доходить висновку про наявність підстав для її скасування та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.ст. 5-11, 77, 211, 217, 220, 229, 241-246, 250, 255, 286 КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до інспектора СРПП Торецького ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_3, про визнання дій протиправними та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 № 357211від 06 березня 2019 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП і закрити справу про адміністративне правопорушення.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Першого апеляційного адміністративного суду через Дзержинський міський суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги, протягом десяти днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу (п. 15. 5 ч. 1 Розділу VІІ (Перехідні положення) КАС України).

Суддя: