Справа № 200/2173/19-а
Суддя: Дмитрієв В.С.
Дата ухвалення: 2019-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

26 березня 2019 р. Справа №200/2173/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Дмитрієва В.С., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради Донецької області про визнання дій протиправними, визнання рішень протиправними та про скасування рішень, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Маріупольської міської ради Донецької області про зупинення дії рішень Маріупольської місцевої рада №7/37-3290 від 21 листопада 2018 року та №7/38-3477 від 26 грудня 2018 року з одночасним зверненням до суду на підставі ст. 144 Конституції України, про визнання протиправним та не чинним Рішення Маріупольської місцевої рада №7/37-3290 від 21 листопада 2018 року та №7/38-3477 від 26 грудня 2018 року, про скасування Рішення Маріупольської місцевої рада №7/37-3290 від 21 листопада 2018 року та №7/38-3477 від 26 грудня 2018 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 13 лютого 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено підготовче засідання на 12 березня 2019 року.

Ухвалою суду від 6 березня 2019 року вирішено відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 12 березня 2019 року відкладено підготовче засідання до 20 березня 2019 року.

Протокольною ухвалою 20 березня 2019 року відкладено підготовче засідання до 9 квітня 2019 року.

21 березня 2019 року ОСОБА_1 повторно подав до суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову, в якій вказав, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача як інваліда з дитинства 2 групи, оскільки він буде позбавлений можливості звертатися до КСН «Західний» з найважливішої соціальної підтримки, культмасових, інформаційних заходів; захист прав та інтересів позивача інваліда з дитинства 2 групи стане неможливим без вжиття таких заходів; для відновлення порушених прав, свобод та інтересів позивача інваліда з дитинства 2 групи необхідно докласти значних зусиль та витрат. На підставі зазначеного просив забезпечитипозов шляхом зупинення дії оскаржуваних рішень Маріупольської міської ради про визнання її дій і рішень №7/37-3290 від 21 листопада 2018 року та №7/38-3477 від 26 грудня 2018 року та шляхом заборони відповідачу вчиняти дії щодо ліквідації комітету самоорганізації населення «Західний».

Розгляд зазначеної заяви призначений на 26 березня 2019 року, про що повідомлено сторін. Позивач та представник відповідача у судове засідання не зявилися.

Враховуючи, що у судове засідання сторони не зявилися, суд визнав за можливе розглянути заяву про забезпечення позову в порядку письмового провадження.

Дослідивши підстави, на яких ґрунтується клопотання про вжиття заходів забезпечення позову, суд дійшов висновку, що заявлене клопотання не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Забезпечення позову це заходи адміністративного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим. Вони повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову.Значення цього інституту адміністративного процесуального права в тому, що ним захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправя сторін.

Мета забезпечення позову це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричинення значної шкоди заявнику. Таким чином, заходи забезпечення позову не мають якогось дискримінаційного характеру стосовно якоїсь із сторін у спорі; їх застосування здійснюється в рамках дискреційних повноважень суду і на основі принципів змагальності та процесуального рівноправя сторін.

Відповідно до частини першої, другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності субєкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ № 2 від 6 березня 2008 року, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування обставин, які б свідчили про наявність зазначених вище підстав для забезпечення позову.У вирішенні питання про забезпечення позову, адміністративний суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав таохоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Тобто, обов'язковою передумовою вжиття заходів для забезпечення позову є обґрунтована заява сторони в тому рахунку й з зазначенням очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення та неможливість в подальшому без вжиття таких заходів відновлення прав особи.

З цією метою обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Як убачається із заяви ОСОБА_1, позивач просить зупинити дії оскаржуваних рішень Маріупольської міської ради про визнання її дій і рішень №7/37-3290 від 21 листопада 2018 року та №7/38-3477 від 26 грудня 2018 року та заборонити відповідачу вчиняти дії щодо ліквідації комітету самоорганізації населення «Західний».

При цьому, у клопотанні не обґрунтовано неможливості в подальшому без зупинення дій оскаржуваних рішень та заборони вчинення дій, відновити свої права. Заява про забезпечення позову обґрунтована лише припущеннями позивача, які не підкріплені жодними доказами.

Крім того, щодо очевидних, на думку позивача, ознак протиправності рішень відповідача, суд зазначає, що оцінку таким рішенням буде надано судом при вирішені справи по суті. Сам по собі факт оскарження відповідних рішень відповідача не може слугувати беззаперечним доказом того, що таке рішення є очевидно протиправним. Встановлення ознак протиправності оскаржуваного рішення є фактично вирішенням адміністративного спору по суті, враховуючи предмет позову, що не відповідає меті та завданню інституту заходів забезпечення позову.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для забезпечення позову, відтак, доходить висновку про відмову у задоволенні клопотання представника позивача про забезпечення позову.

Керуючись статтями 150-157, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову, - відмовити.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецькій окружний адміністративний суд протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Текст ухвали розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя Дмитрієв В.С.