Справа № 160/242/19
Суддя: Коренев Андрій Олексійович
Дата ухвалення: 2019-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 березня 2019 року Справа № 160/242/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Коренева А.О.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Еталонбудсервіс" до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу, -
Товариства з обмеженою відповідальністю "Еталонбудсервіс" звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, в якій просить:
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що наказ № 7421-п від 20.12.2018 року про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Еталонбудсервіс" прийнятий відповідачем неправомірно, оскільки в даному випадку у контролюючого органу не виникло право на проведення перевірки на підставі пп.78.1.4 п. 78.1 ст. 78 ПК України. Так, письмовий запит відповідача за своїм змістом не відповідає вимогам п. 73.3 ст. 73 ПК України. Крім того, ТОВ «Еталонбудсервіс» до ГУ ДФС у Дніпропетровській області було надано письмову відповідь (вих. № 1530 від 14.08.2018 р.), якою, на думку позивача, було обґрунтовано відмовлено у наданні пояснень та первинних документів (документального підтвердження) по взаємовідносинам із зазначеним у запиті контрагентом та запропоновано повторно надати обґрунтований запит відповідно до чинного законодавства України. Враховуючи, що запит складено з порушенням вимог п. 73.3 ст. 73 ПК України, позивач посилається на звільнення платників податків від обов'язку надання відповіді на такий запит.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.02.2019 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників сторін, розгляд призначено на 04.03.2019 р. о 04.03.2019 від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.03.2019 року відкладено розгляд справи до 18.03.2019 року.
18 березня 2019 року від представника позивача на електрону адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, проти розгляду справи в порядку письмового провадження не заперечували. Просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства суд зазначає наступне.
Листом від 14.08.2018 р. (вих. №1530) позивачем надано контролюючому органу відповідь, в якій зазначено, що зазначений запит не містить інформації про підстави для надання пояснень та документальних підтверджень.
Судом встановлено, що жодних пояснень (обґрунтувань) та їх документальних підтверджень щодо господарських взаємовідносин з контрагентом - ТОВ «Хайтбуд», зазначеними у запиті, на адресу контролюючого органу не надходило.
Позивач вважає протиправним наказ про проведення перевірки та таким, що прийнятий за відсутності законних підстав, в зв'язку з чим звернувся до суду з цим позовом.
Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Так, ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
За приписами пп.20.1.4 п.20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Відповідно до п. 61.1 ст. 61 ПК України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Згідно пп. 62.1.3 п. 62.1 ст. 62 ПК України податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
Згідно п. 75.1 ст. 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Відповідно до пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.
Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.
Порядок проведення документальних позапланових перевірок встановлено статтею 78 ПК України.
Підстави для проведення документальної позапланової перевірки визначені в п. 78.1 ст. 78 ПК України, серед яких: отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту (пп. 78.1.1. п. 78.1 ст.78 ПК України);
виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту (пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 ПК України).
Наказ видано на підставі пп. п. 19-1.1, ст.19-1, 20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.п.78.1.1, п.п.78.1.4 п.78.1 ст.78, п. 82.2 ст. 82 ПК України.
Суд зазначає, що приписами пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 ПК України передбачено як підставу для проведення позапланової документальної перевірки - не надання платником податків пояснень та їх документального підтвердження на письмовий запит контролюючого органу протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту, у разі виявлення недостовірності даних, що міститься у податкових деклараціях, поданих платником податків.
Підпунктом 20.1.14 п. 20.1 ст. 20 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право у разі виявлення порушення вимог податкового чи іншого законодавства України, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, надсилати платникам податків письмові запити щодо надання засвідчених належним чином копій документів.
Наведений законодавчий припис кореспондується з положеннями п. 73.3 ст. 73 ПК України. Так, абз. 1 п. 73.3 ст. 73 ПК України визначено, що контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.
Абзацами 6, 7, 9 п. 73.3 ст. 73 ПК України визначено, що письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб'єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав:
за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи;
виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків.
В свою чергу абзацами 2, 5 п. 73.3 ст. 73 ПК України передбачено, що такий запит підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу і повинен містити:
1) підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує;
2) перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати;
3) печатку контролюючого органу.
Даний запит містить посилання на конкретний звітний податковий період з ПДВ квітень 2018р, конкретизовано контрагента - ТОВ «Хайтбуд», джерела одержання податкової інформації, суть сумнівів контролюючого органу у додержанні особою податкової дисципліни.
Запит було направлено за податковим адресом платника у розумінні ст.ст.42 і 45 Податкового кодексу України згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань та одержано платником відповідно.
Листом від 14.08.2018р. (вих. №1530) ТОВ "Еталонбудсервіс" крім іншого запропоновано повторно надати обґрунтований запит відповідно до чинного законодавства України.
Дослідивши вказаний письмовий запит контролюючого органу, суд дійшов висновку, що останній містить вказівки як на юридичні підстави його надіслання, тобто норми закону, згідно яких контролюючий орган має право на отримання запитуваної податкової інформації, так і на фактичні підстави для направлення відповідного запиту певні обставини, що обумовили необхідність реалізації податковим органом відповідних владних повноважень.
З урахуванням обставин справи, досліджених доказів відповідач мав всі підстави для надіслання позивачу запиту.
В свою чергу відмова позивача у наданні пояснень та їх документального підтвердження не ґрунтується на нормах чинного законодавства.
Існування у розпорядженні контролюючого органу об'єктивних даних, котрі б однозначно усували ці сумніви, до матеріалів справи жодною особою не подано.
Суд також зазначає, що посилання позивача на окремі дефекти запиту про надання інформації для вирішення спірних відносин між сторонами не має юридичного значення, оскільки, зокрема, відсутність або неповнота посилання контролюючого органу на конкретні пункти ПК не повинні розглядатися як підстава для визнання наказу протиправним, якщо зі змісту такого наказу видається за можливе ідентифікувати передбачену законодавством фактичну підставу для призначення відповідної перевірки.
Таким чином, зміст та оформлення указаного наказу не суперечать положенням ст.ст.78 і 81 Податкового кодексу України, адже містять посилання на приводи та підстави (як юридичні, так і фактичні) призначення перевірки.
Отже, за подією видання оскарженого наказу платник податків не поставлений суб'єктом владним повноважень у невизначене правове становище.
Враховуючи наведене, станом на час прийняття оскаржуваного наказу у відповідача були наявні правові підстави для призначення перевірки ТОВ "Еталонбудсервіс" відповідно до п. 78.1 ст. 78 ПК України, оскільки позивач не надав пояснень та їх документального підтвердження на письмовий запит контролюючого органу протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту, тому оскаржуваний наказ прийнято відповідачем з дотриманням вимог законодавства, у зв'язку з чим відсутні підстави для його скасування.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов'язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.
Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв'язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.
Враховуючи, що суд відмовляє у задоволенні позовних вимог, судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача не стягується.
Керуючись ст. ст. 77, 139, 241-247, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Еталонбудсервіс» до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу - залишити без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.О. Коренев