Справа № 551/367/18
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2019-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2019 р. Справа № 551/367/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ральченка І.М.

суддів: Катунова В.В. , Бершова Г.Є.

за участю секретаря судового засідання Патової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області на рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 05.12.2018, суддя Вергун Н.В., по справі № 551/367/18

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

до Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області

про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просив скасувати постанову Головного управління Державної фіскальної служби України у Полтавській області про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення від 30.03.2018 року.

Рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 05.12.2018 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною та скасовано постанову від 30.03.2018 року щодо накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 165-1 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

У решті адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. При цьому, апелянт зазначає, що суд першої інстанції неповністю з'ясував обставини, які мають значення для справи, у зв'язку з чим дійшов помилкових висновків.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено судовим розглядом, заступником начальника Головного управління Державної фіскальної служби України у Полтавській області 30.03.2018 року винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 165-1 КУпАП, за порушення п. 2 ч. 1 ст. 7 та ч.ч. 5, 11 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» через заниження єдиного внеску у загальному розмірі 160732,06 грн., у тому числі за 2016 рік на суму 10307,11 грн., та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

Відповідно до даних протоколу про адміністративне правопорушення № 597 від 23.03.2018 року, складеного головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб Головного управління Державної фіскальної служби України у Полтавській області, порушення зазначених норм Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» було виявлено при проведенні планової документальної виїзної перевірки Головного управління Державної фіскальної служби України у Полтавській області, за підсумками якої складено акт № 243/16-31-13-11-16/НОМЕР_1 від 16.02.2018 року.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що при притягненні позивача до адміністративної відповідальності Головним управлінням Державної фіскальної служби України у Полтавській області не дотримані вимоги ст. 38 КУпАП. У той же час, суд першої інстанції не знайшов підстав для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з огляду на положення ст.ст. 238, 245 КАС України.

Колегія суддів частково погоджується із таким висновком з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 165-1 КУпАП порушення порядку нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності щодо єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування або подання недостовірних відомостей, що використовуються в Державному реєстрі загальнообов'язкового державного соціального страхування, іншої звітності та відомостей, передбачених законами України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», порушення встановленого порядку використання та здійснення операцій з коштами Пенсійного фонду України.

Згідно зі ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду /судді/.

Положеннями ч. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Враховуючи викладене, беручи до уваги, що платник єдиного внеску зобов'язаний нараховувати та сплачувати єдиний внесок щомісячно, не пізніше 20 числа наступного місяця, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що адміністративне правопорушення, передбачене ст. 165-1 КУпАП, не має ознак триваючого правопорушення.

При цьому, доводи апеляційної скарги із посиланням на висновки Верховного Суду, у постанові від 11.04.2018 року у справі № 804/401/17 (адміністративне провадження № К/9901/11172/18), колегією суддів не приймаються, оскільки спір у вказаній справі виник щодо стягнення на користь держави в особі обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів пені за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій. При цьому, висновки Верховного Суду стосувались незастосування до правовідносин зі стягнення адміністративно-господарських санкцій, передбачених Законом України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», строків, визначених ст. 250 Господарського кодексу України, що не відповідає предмету даної адміністративної справи щодо оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Так, висновками акту перевірки № 243/16-31-13-11-16/НОМЕР_1 від 16.02.2018 року встановлено періоди порушення позивачем норм Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», а саме за період 2014 2016 років.

Отже, правопорушення позивача, що полягало у порушенні порядку нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, мало разовий характер, та днем вчинення правопорушення є наступний за останнім днем граничного терміну сплати/нарахування єдиного внеску, що визначений ч. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

На підставі викладеного, із урахуванням дати вчинення правопорушення та притягнення податковим органом позивача до адміністративної відповідальності постановою від 30.03.2018 року, колегія суддів зазначає про недотримання відповідачем при цьому двомісячного строку, передбаченого ст. 38 КУпАП.

Таким чином, колегія суддів підтримує висновки суду першої інстанції стосовно незаконності оскаржуваної постанови Головного управління Державної фіскальної служби України у Полтавській області від 30.03.2018 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 165-1 КУпАП, та наявності підстав для її скасування.

Разом з тим, особливості провадження у справах з приводу рішень субєктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності встановлені ст. 286 КАС України.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Отже, скасовуючи постанову у справі про адміністративне правопорушення суд першої інстанції був зобовязаний прийняти одне з рішень, передбачених п.2, 3 частини 3 статті 286 КАС України.

Положення пункту 3 частини 3 статті 286 КАС України кореспондується з положеннями статтті 247 КУпАП, згідно з якими провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин:

1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення;

2) недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку;

3) неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність;

4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони;

5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення;

6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність;

7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу;

8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту;

9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

Отже, приймаючи рішення про скасування постанови у справі про адміністративне прпавопорушення з підстав закінчення на момент розгляду справи строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу, судом в обовязковому порядку приймається рішення про закриття провадження у справі з наведених підстав незалежно від наявності чи відсутності такої позовної вимоги.

Таким чином, суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги в частині скасування постанови про накладення адміністративного стягнення вирішив питання не у спосіб, передбачений п. 3 ч. 3 ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини абзацу другого частини другої статті 317 КАС порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно з частиною 4 ст. 286 КАС зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції підлягає зміні шляхом доповнення його резолютивної частини рішенням про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 у зв'язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 286, 315, 317, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області - залишити без задоволення.

Рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 05.12.2018 по справі № 551/367/18 змінити.

Доповнити резолютивну частину рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 05.12.2018 року абзацем: "Справу про адміністративне правопорушення щодо Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 165-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити у зв'язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності".

В іншій частині рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 05.12.2018 року у справі № 551/367/18 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4