Справа № П/810/4749/15
Суддя: Головенко О.Д.
Дата ухвалення: 2018-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2018 року м.Київ № П/810/4749/15

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Головенко О.Д., розглянувши за правилами загального позовного провадження у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАЙТЕН МАШИНЕРІ УКРАЇНА" до Києво - Святошинської об"єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області, Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень - рішень,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТАЙТЕН МАШИНЕРІ УКРАЇНА" звернулось до суду з позовом до Києво - Святошинської об"єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області, Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування рішень ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області, а саме:

від 20.04.2015 № , згідно з яким позивачу збільшено грошове зобов'язання за платежем "Податок на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів" на загальну суму 26 669,00 грн., з яких: 21 335,00 грн. - за основним платежем; 5 334,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями;

від 20.04.2015 № , згідно з яким позивачу зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за вересень 2014 року у розмірі 20 683 767,00 грн.;

від 20.04.2015 № , згідно з яким позивачу збільшено грошове зобов'язання за платежем "Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)" на загальну суму 77 869,00 грн., з яких: 62 295,00 грн. - за основним платежем; 15 574,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями;

від 20.04.2015 № , згідно з яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість (за лютий, березень та листопад 2013, травень 2014) у загальному розмірі 1 024 255,00 грн.;

від 20.04.2015 № , згідно з яким позивачу збільшено грошове зобов'язання за платежем "Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами з доходів платника податків у вигляді ЗП" на загальну суму 13 140,00 грн., з яких: 10 514,00 грн. - за основним платежем; 2 628,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями;

вимоги від 17.03.2015 № 20, згідно з якою податковий орган вимагає сплати боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у сумі 18402,00 грн.;

вимоги від 04.08.2015 № Ю-, згідно з якою податковий орган вимагає сплати боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у сумі 18 402,00 грн.;

рішення від 04.08.2005 № , згідно з яким до позивача застосовано штрафні санкції у сумі 9 201,00 грн. за донарахування відповідним фіскальним органом своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 12.05.2016, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 24.01.2017, позов задоволено частково: визнані протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення ДПІ від 20.04.2015 № , № , № , № , від 20.04.2015 № , від 28.09.2015 № ; вимоги від 17.03.2015 № 120, від 04.08.2015 № Ю-; рішення від 04.08.2015 № ; закрито провадження у справі у частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення відповідача 2 від 15.09.2015 № 19638/6/99-99-10-01-03-15 "Про результати розгляду повторної скарги".

Постановою Верховного Суду від 18.04.2018 касаційну скаргу Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області було задоволено частково та скасовано постанову Київського окружного адміністративного суду від 12.05.2016 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 24.01.2017 у частині визнання неправомірними та скасування податкових повідомлень-рішень від 20.04.2015 № у частині збільшення грошового зобов'язання із податку на прибуток на 2571,30 грн. за основним платежем; 642,82 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами); та від 20.04.2015 № у частині зменшення суми бюджетного відшкодування з ПДВ за листопад 2013 року на 2706,00 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) у сумі 676,50 грн. та направив справу у цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

В іншій частині постанову Київського окружного адміністративного суду від 12.05.2016 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 24.01.2017 залишив без змін.

Відповідно до Витягу з протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 02.11.2018 дану справу було передано судді Головенко О.Д.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 30 КАС України адміністративна справа, передана з одного адміністративного суду до іншого в порядку, встановленому ст. 29 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження адміністративним судом, до якого вона надіслана. Цією ж статтею встановлено, що спори між адміністративними судами щодо підсудності не допускаються.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 06.11.2018 дану справу було прийнято до свого провадження та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

27 листопада 2018 року від учасників справи надійшло клопотання про закриття підготовчого провадження та продовження справи по суті в порядку письмового провадження.

Частиною 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Так, ухвалою суду (без виходу до нарадчої кімнати) подальший розгляд справи розпочато в порядку письмового провадження.

Під час підготовчого засідання представники позивача позов підтримали та в обґрунтування своїх позовних вимог вказували, що відповідач помилково дійшов висновку щодо нікчемності операцій між позивачем та ТОВ «Торенія», оскільки придбання товару підтверджується первинними документами які складено відповідно до вимог чинного законодавства. На думку позивача у нього були усі законні підстави для формування податкового кредиту та витрат для цілей податку на прибуток.

Представники відповідачів проти позову заперечували та вказали, що ними було подано при попередньому розгляді справи заперечення на позов та усі наявні докази.

Додатково вказали, що за результатами перевірки було встановлено ряд обставин, які вказують на нереальність господарських операцій позивача, а саме в АІС «Податковий блок» є відомості, що 26.03.2014 у ТОВ «Торенія» скасовано свідоцтво платника податку на додану вартість. Вказали, висновком експерта в рамках досудового розслідування встановлено, що підписи на документах щодо отримання сертифікату відкритого ключа у банку виконанні не директором ТОВ «Торенія», а іншою особо, а також наголошував на протоколі допиту свідка від 31.03.2014, у якому містяться відомості про непричетність директора ТОВ «Торенія» до ведення фінансово - господарської діяльності цього підприємства.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оглянувши письмові докази, які були надані учасниками справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "ТАЙТЕН МАШИНЕРІ УКРАЇНА" є юридичною особою, що зареєстрована 11.10.2012 (запис про державну реєстрацію в ЄДР від 11.10.2012 № 0008185), як платник податків перебуває на обліку в податковому органі та зареєстроване як платник податку на додану вартість.

Видами діяльності позивача за КВЕД є: оптова торгівля сільськогосподарськими машинами й устаткуванням (основний); торгівля іншими автотранспортними засобами; технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів; оптова торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів; роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів; надання в оренду сільськогосподарських машин і устаткування; оптова торгівля іншими машинами й устаткуванням.

У лютому-березні 2015 року посадовими особами Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області проведено документальну планову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 11.10.2012 по 30.09.2014, валютного та іншого законодавства за період з 11.10.2012 по 30.09.2014 (акт перевірки від 17.03.2015 № 70/10-13-22-02-21/38379774).

Під час перевірки було встановлено ряд порушень, а саме:

п.п. 14.1.27, 14.1.36 п. 14.1 ст. 14, п. 138.1 ст. 138, п.п. 139.1.9 п.п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України (надалі - ПК України), що виявилось у завищенні витрат, які враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток, та призвело до заниження податку на прибуток на загальну суму 21 335,00 грн. та завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на суму 2 068 3767,00 грн.;

п.п. 185.1 ст. 185, п.п. 188.1 ст. 188, п. 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198, п.п. 200.1, 200.2 ст. 200 ПК України, що призвело до заниження податку на додану вартість на загальну суму 62 295,00 грн. та завищення суми бюджетного відшкодування на 378 522,00 грн.;

п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України, що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб на суму 10 514,00 грн.;

п. 1 ч. 1 ст. 7, п.п. 1, 2, 5, 9 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", що призвело до несплати єдиного соціально внеску у сумі 18 402,00 грн.

Не погоджуючись з висновками посадових осіб, викладених в акті перевірки від 17.03.2015 № 70/10-13-22-02-21/38379774 позивач подав до Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області письмові заперечення від 06.04.2015 № 106 на акт перевірки.

За результатами розгляду заперечень Державна податкова інспекція у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області у відповіді від 15.04.2015 № 5206/10/10-13-22-2-17 виклала акт перевірки у новій редакції, в якому податковий орган дійшов нових висновків щодо порушення податкового законодавства, які не були встановлені в акті перевірки від 17.03.2015 № 70/10-13-22-02-21/38379774, а саме:

п.п. 135.1, 135.2 ст. 135, п. 137.1 ст. 137 ПК України, що призвело до заниження оподатковуваного податком на прибуток доходу на суму 1 859 2475,00 грн.;

п. 187.1 ст. 187 ПК України, що призвело до заниження податкових зобов'язань з податку на додану вартість, внаслідок чого встановлено завищення суми податку, що підлягає бюджетному відшкодуванню у розмірі 4 097 017,00 грн.

На підставі акту перевірки податковим органом прийнято податкові повідомлення-рішення, а саме:

від 20.04.2015 № , згідно з яким позивачу збільшено грошове зобов'язання за платежем "Податок на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів" на загальну суму 26 669,00 грн., з яких: 21 335,00 грн. - за основним платежем; 5 334,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями;

від 20.04.2015 № , згідно з яким позивачу зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за три квартали 2014 року у розмірі 20 68 3767,00 грн.;

від 20.04.2015 № , згідно з яким позивачу збільшено грошове зобов'язання за платежем "Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)" на загальну суму 77 869,00 грн., з яких: 62 295,00 грн. - за основним платежем; 15 574,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями;

від 20.04.2015 № , згідно з яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість (за листопад 2013 року, лютий, березень та травень 2014 року) у загальному розмірі 5 121 272,00 з яких: 4 097 017,00 грн. - за основним платежем; 1 024 255,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями;

від 20.04.2015 № , згідно з яким позивачу збільшено грошове зобов'язання за платежем "Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами з доходів платника податків у вигляді з/п" на загальну суму 13 142,00 грн., з яких: 10 514,00 грн. - за основним платежем; 2 628,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями;

від 20.04.2015 № , згідно з яким позивачу збільшено грошове зобов'язання за платежем "Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами з доходів платника податків у вигляді з/п" на загальну суму 13 142,00 грн., з яких: 10 514,00 грн. - за основним платежем; 2 628,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями;

вимогу від 17.03.2015 № 120 щодо плати (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у сумі 18 402,00 грн.;

вимогу від 04.08.2015 № Ю- щодо сплати боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у сумі 18 402,00 грн.;

рішення від 04.08.2015 № , згідно з яким до позивача застосовано штрафні санкції у сумі 9 201,00 грн. за донарахування відповідним фіскальним органом своєчасно ненарахованого єдиного внеску.

Також за результатами розгляду скарг до вищестоящих податкових органів, ДФС України дійшла висновку про необхідність збільшення штрафних санкцій з податку на доходи фізичних осіб, у зв'язку з чим Державною податковою інспекцією у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 28.09.2015 № , згідно з яким позивачу збільшено грошове зобов'язання за платежем "Податок на доходи фізичних осіб, що сплачений податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати" на загальну суму 4 824,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Не погоджуючись з такими діями та рішеннями податкового органу позивач звернувся до суду та постановою від 12.05.2016 Київський окружний адміністративний суд адміністративний позов задовольнити частково та визнав протиправними та скасував податкові повідомлення-рішення:

від 20.04.2015 № , згідно з яким ТОВ "ТАЙТЕН МАШИНЕРІ УКРАЇНА" збільшено грошове зобов'язання за платежем "Податок на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів" на загальну суму 26 669,00 грн., з яких: 21 335,00 грн. - за основним платежем; 5 334,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями;

від 20.04.2015 № , згідно з яким ТОВ "ТАЙТЕН МАШИНЕРІ УКРАЇНА" зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за три квартали 2014 року у розмірі 20 683767,00 грн.;

від 20.04.2015 № , згідно з яким ТОВ "ТАЙТЕН МАШИНЕРІ УКРАЇНА" збільшено грошове зобов'язання за платежем "Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)" на загальну суму 77 869,00 грн., з яких: 62 295,00 грн. - за основним платежем; 15 574,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями;

від 20.04.2015 № , згідно з яким ТОВ "ТАЙТЕН МАШИНЕРІ УКРАЇНА" зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість (за листопад 2013 року, лютий, березень та травень 2014 року) у загальному розмірі 5 121 272,00 з яких: 4 097 017,00 грн. - за основним платежем; 1 024 255,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями;

від 20.04.2015 № , згідно з яким ТОВ "ТАЙТЕН МАШИНЕРІ УКРАЇНА" збільшено грошове зобов'язання за платежем "Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами з доходів платника податків у вигляді з/п" на загальну суму 13 142,00 грн., з яких: 10 514,00 грн. - за основним платежем; 2 628,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями;

від 28.09.2015 № , згідно з яким позивачу збільшено грошове зобов'язання за платежем "Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами з доходів платника податків у вигляді з/п" у сумі 4 824,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафом).

Зокрема, визнав протиправними та скасував:

вимогу Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області від 17.03.2015 № 20 щодо сплати ТОВ "ТАЙТЕН МАШИНЕРІ УКРАЇНА" боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у сумі 18 402,00 грн.;

вимогу Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області від 04.08.2015 № Ю- щодо сплати ТОВ "ТАЙТЕН МАШИНЕРІ УКРАЇНА" боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у сумі 18 402,00 грн.;

рішення Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області від 04.08.2015 № , згідно з яким до ТОВ "ТАЙТЕН МАШИНЕРІ УКРАЇНА" застосовано штрафні санкції у сумі 9201,00 грн. за донарахування відповідним фіскальним органом своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

У частини позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Державної фіскальної служби України від 15.09.2015 № 19638/6/99-99-10-01-03-15 "Про результати розгляду повторної скарги", - провадження у справі закрито.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суд від 24.01.2017 постанову Київського окружного адміністративного суду від 12.05.2016 було залишено без змін.

Однак, постановою Верховного Суду від 18.04.2018 касаційну скаргу Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області було задоволено частково та скасувано постанову Київського окружного адміністративного суду від 12.05.2016 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 24.01.2017 у частині визнання неправомірними та скасування податкових повідомлень-рішень від 20.04.2015: № у частині збільшення грошового зобов'язання із податку на прибуток на 2 571,30 грн. за основним платежем; 642,82 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами); та від 20.04.2015 № у частині зменшення суми бюджетного відшкодування з ПДВ за листопад 2013 року на 2 706,00 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) у сумі 676,50 грн. та направити справу у цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

В іншій частині постанову Київського окружного адміністративного суду від 12.05.2016 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 24.01.2017 залишити без змін.

Як випливає з висновків Верховного Суду, судами попередніх інстанцій не було надано належної оцінки в частині одного із епізодів, а саме епізоду взаємовідносин позивача з ТОВ «Торенія» щодо придбання 14 комплектів протитуманних фар.

Верховним Судом було вказано, що наведеним доводам відповідача на спростування реального характеру поставки позивачу від вище перелічених постачальників послуг, суди попередніх інстанцій у порушення вимог ст. 86 КАС України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин та прийняття постанови у справі) не дали належної оцінки, тоді як обставини, на які посилається податковий орган, входять до предмету доказування у справі і мають істотне значення для вирішення питання стосовно права позивача на збільшення у податковому обліку сум податкового кредиту на підставі документів, які виписані від імені цієї юридичної особи.

З урахуванням висновків Верховного Суду, судом встанолвено, що у жовтні та листопаді 2013 року позивач придбав у Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРЕНІЯ" товар (14 комплектів протитуманних фар) на загальну суму 16 240,00 грн., у т.ч. податок на додану вартість у сумі 2 706,66 грн.

У жовтні 2013 року позивач на підставі рахунку-фактури від 28.10.2013 № ТР-00028-05 придбав у ТОВ "ТОРЕНІЯ" 13 комплектів протитуманних фар на суму 15 080,00 грн., в т.ч. податок на додану вартість у сумі 2513,33 грн., а у листопаді 2013 року на підставі рахунку-фактури від 12.11.2013 № ТР-00012-04 придбав 1 комплект протитуманних фар на суму 1 160,00 грн., у т.ч. податок на додану вартість у сумі 193,33 грн.

Представниками позивача було зазначено, що вказаний товар був придбаний для власних потреб для встановлення на власні транспортні засоби, що використовуються у господарській діяльності.

На підтвердження факту придбання товару позивач представив суду копії двох видаткових накладних (№ 309/10 від 28.10.2013 на суму 15 080,00 грн., в т.ч. податок на додану вартість у розмірі 2 513,33 грн. та № 205/11 від 19.11.2013 на суму 1 160,00 грн., в т.ч. податок на додану вартість у розмірі 193,33 грн.); акти приймання-здачі реконструйованих та модернізованих об'єктів, складених відділом сервісного обслуговування, відповідно до яких придбані протитуманні фари були встановлені на конкретні транспортні засоби, що використовуються позивачем у власній господарській діяльності.

В оплату за придбаний товар позивач перерахував на рахунок ТОВ "ТОРЕНІЯ" кошти у загальній сумі 16 240,00 грн., у т.ч. ПДВ - у сумі 2 706,66 грн., що підтверджується платіжними дорученнями (від 28.10.2013 № 3954 на суму 15 080,00 грн., в т.ч. ПДВ у сумі 2 513,33 грн.; від 14.11.2013 № 4205 на суму 1 160,00 грн., в т.ч. ПДВ - у сумі 193,33 грн.).

На підтвердження права на формування податкового кредиту за вказаними господарськими операціями позивач отримав від ТОВ "ТОРЕНІЯ" дві податкові накладні на загальну суму 16 240,00 грн., в т.ч. податок на додану вартість у сумі 2706,66 грн. (від 28.10.2013 № 309 на суму 15 080,00 грн., в т.ч. податок на додану вартість 2513,33 грн.; від 14.11.2013 № 205 на суму 1 160,00 грн., в т.ч. податок на додану вартість 193,33 грн.).

Вказану суму податку на додану вартість позивач включив до складу податкового кредиту за жовтень та листопад 2013 року, відобразив у податкових деклараціях з податку на додану вартість та реєстрах отриманих податкових накладних за вказані звітні (податкові) періоди, а витрати на оплату вказаного товару у сумі 13 533,33 грн. (вартість товару без податку на додану вартість) врахував при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток за 2013 рік.

Щодо контрагента позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРЕНІЯ" попередньо судом було встановлено, що воно є юридичною особою та зареєстровано 13.04.2012 (номер запису про державну реєстрацію в ЄДР: 0029459); видами діяльності за КВЕД є, зокрема: діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; неспеціалізована оптова торгівля; місцезнаходження юридичної особи - м. Київ, пров. Ярославський, буд. 4 (запис про відсутність за місцезнаходженням до ЄДР не внесений); керівник - ОСОБА_2; стан юридичної особи - зареєстрована; записи про перебування у процедурі припинення чи про порушення провадження у справі про банкрутство у ЄДР відсутні.

Як вбачається з акта перевірки від 17.03.2015 р. № 70/10-13-22-02-21/38379774, податковий орган зазначає, що в АІС «Податковий блок» є відомості, що 26.03.2014 у ТОВ «ТОРЕНІЯ» скасоване свідоцтво платника ПДВ.

Вказує, що висновком експерта в рамках досудового розслідування встановлено, що підписи на документах щодо отримання сертифікату відкритого ключа у банку виконані не директором ТОВ «ТОРЕНІЯ», а іншою особою, а також у протоколі допиту свідка від 31.03.2014 є відомості про непричетність директора ТОВ «ТОРЕНІЯ» до ведення фінансово-господарської діяльності цього підприємства.

Тобто, на цих підставах податковий орган дійшов до висновку, що операції позивача з ТОВ «ТОРЕНІЯ» безтоварними та прийнято рішення про здійснення податкових донарахувань, зокрема:

за податковим повідомленням-рішенням від 20.04.2015: № у частині збільшення грошового зобов'язання із податку на прибуток на 2 571,30 грн. за основним платежем; 642,82 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами);

за податковим повідомленням-рішенням від 20.04.2015 № у частині зменшення суми бюджетного відшкодування з ПДВ за листопад 2013 року на 2 706,00 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) у сумі 676,50 грн.

В рамках судового розгляду у суді першої інстанції відповідачем було повідомлено про наявність ухвали Подільського районного суду м. Києва від 26.08.2014 у справі № 758/9746/14-к про звільнення директора ТОВ «ТОРЕНІЯ» від кримінальної відповідальності за ст. 205 Кримінального кодексу України у зв'язку із закінченням строків давності.

У відповідності до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 20.01.2016 у справі за позовом ПАТ «МТС Україна» до Міжрегіонального головного управління Міністерства доходів і зборів України - Центрального офісу з обслуговування великих платників про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень, надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Про необґрунтованість податкової вигоди можуть також свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема про наявність таких обставин:

неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності;

відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності у зв'язку з відсутністю управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів;

облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов'язані з виникненням податкової вигоди, якщо для такого виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій;

здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку;

відсутність первинних документів обліку.

При цьому, висловлюючи свою позицію щодо оцінки доданих до матеріалів справи пояснень посадових осіб платника податків - постачальника товарів (послуг), Верховний Суд України вказав, що сам факт того, що на момент розгляду справи щодо офіційних осіб контрагентів не було постановлено вироків, не може спростовувати достовірність їх пояснень відносно характеру укладених угод і фактичного здійснення за цими угодами операцій.

Надаючи оцінку вищевказаним обставинам та з урахуванням вказаної позицію Верховного Суду України, суд вважає за можливе зазначити наступне.

Щодо скасування свідоцтва платника податку на додану вартість ТОВ «ТОРЕНІЯ», суд вважає, що дані АІС «Податковий блок» не можуть бути підставами для висновків при проведенні документальної перевірки, оскільки відповідно до п.п. 75.1.2. п. 75.1 ст. 75 та ст. 83 ПК України під час документальної перевірки для аналізу та встановлення факту наявності/відсутності порушень податкового законодавства може використовуватись лише документально підтверджена інформація.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 825/3731/15-а та від 27.02.2018 у справі № 811/2154/13-а, а саме судом вказано, що посилання контролюючого органу результати автоматизованого співставлення розбіжностей податкових зобов'язань і податкового кредиту в розрізі контрагентів , а також на податкову інформацію, що наявна в інформаційно - аналітичних базах відносно контрагентів позивача, як критерії оцінки реальності господарських операцій, є безпідставними оскільки така інформація не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону.

Крім того, свідоцтво ТОВ «ТОРЕНІЯ» про реєстрацію платником податку на додану вартість було анульоване за рішенням контролюючого органу 26.03.2014, тоді як господарські операції позивача з ТОВ «ТОРЕНІЯ» мали місце у жовтні 2013 року.

Щодо посилань податкового органу на висновк експерта від 09.04.2014 № 107 про підпис на документах для отримання сертифікату ключа у банку, суд вважає, що надані податковим органом фотокопії висновку експерта за наслідками проведеного почеркознавчого дослідження не може мати доказового значення для встановлення нікчемності правовідносин позивача з ТОВ «ТОРЕНІЯ».

Так, експерт у згаданому висновку не проводив досліджень будь-яких первинних документів позивача, чи документів пов'язаних із діяльністю позивача. Натомість експертом досліджувались лише підписи на двох сертифікатах ЕЦП, проставлені від імені пана ОСОБА_2

Суд критично критично ставиться до цього висновку, оскільки останній складений не за ініціативою учасників справи або суда.

Також, ч. 1 ст. 108 КАС України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими ст. 90 цього Кодексу (оцінка судом доказів, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні).

При цьому, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ч. 3 ст. 90 КАС України).

Отже, фотокопія вказаного висновку не може містити будь-якої інформації стосовно предмету розгляду даної справи: факту порушення/дотримання податкового законодавства з боку позивача.

Щодо протоколу допиту свідка від 31.03.2014, а саме директора ТОВ «ТОРЕНІЯ» про непричетність останього до ведення фінансово-господарської діяльності цього підприємства то суд вважає за необхідне зазначити про те, що посилання на протокол допиту свідків із матеріалів кримінального провадження, штучно створюють конкуренцію юстицій (кримінальної та адміністративної). Оскільки докази кримінального провадження мають остаточно оцінюватись судом загальної юрисдикції при розгляді кримінальної справи за правилами Кримінального процесуального кодексу України. Натомість КАС України визначає інший процесуальний порядок роботи із показаннями свідків аніж дослідження протоколів слідчих дій із незавершеного кримінального провадження. Такий підхід дозволяє дотриматись принципу змагальності, забезпечити належну реалізацію прав всіх учасників процесу. З боку відповідача клопотання про допит вказаного свідка у даній адміністративній справі не заявлялось.

На думку суду, обставини щодо діяння фізичної особи, встановлені під час розгляду кримінальної справи відносно цієї фізичної особи, не можна вважати обов'язковими при оцінці адміністративним судом правомірності поведінки юридичної особи-контрагента, якщо йдеться про відповідальність за порушення податкового законодавства цією юридичною особою.

Тобто, обставини, встановлені протоколом або вироком суду у кримінальній справі відносно фізичної особи, не можуть бути покладені в основу судового рішення в адміністративному процесі без їх перевірки та підтвердження належними та допустимим доказами.

Таким чином, преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта. Лише згадувані, але такі, що не одержали оцінку суду, обставини не можуть розглядатися як встановлені судом і не набувають властивості преюдиціальності

Також судом враховано і правосуб'єктність сторін на час укладення спірних правочинів, зокрема, контрагент позивача на момент укладення договору та оформлення первинних документів, як і позивач, були належними учасниками цивільних та господарських правовідносин та були платниками податку на додану вартість.

Аналогічна позиція містить у рішеннях Верховного Суду від 27.02.2018 № К/9901/1391/17 та від 07.02.2018 № К/9901/3360/17.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України державні органи та їх посадові особи діють у спосіб, в межах повноважень та на підставах, передбачених Конституцією та Законами України.

Розглядаючи справу "Інтерсплав" проти України про порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, Європейський суд з прав людини висловив свою думку, яка полягає в наступному: "коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування податку на додану вартість, що здійснюються конкретною компанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань. Суд, однак, не може прийняти зауваження Уряду щодо загальної практики з відшкодування податку на додану вартість за відсутності будь-яких ознак, які б вказували на те, що заявник був безпосередньо залучений до таких зловживань".

У рішенні від 22.01.2009 у справі "Булвес" АД проти Болгарії" (заява № 3991/03) Європейський суд з прав людини, зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати податок на додану вартість другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Крім того, ч. 3 ст. 2 КАС України встановлено, що основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є: верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з'ясування всіх обставин у справі; обов'язковість судового рішення; забезпечення права на апеляційний перегляд справи; забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом; розумність строків розгляду справи судом; неприпустимість зловживання процесуальними правами; відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.

Оцінюючи правомірність дій податкового органу суд керується критеріями, закріпленими у ч. 3 ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, яких повинні дотримуватися суб'єкти владних повноважень при реалізації дискреційних повноважень.

Статтею 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд вважає, що відповідач як суб'єкти владних повноважень не довів суду правомірність прийнятих оскаржуваних податкових повідомлень - рішень від 20.04.2015 № у частині збільшення грошового зобов'язання із податку на прибуток на 2 571,30 грн. за основним платежем; 642,82 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) та № у частині зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за листопад 2013 року на 2 706,00 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) у сумі 676,50 грн.

Керуючись ст.ст. 9, 14, 73 - 78, 90, 139, 143, 242- 246, 250, 255 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення від 20.04.2015 № у частині збільшення грошового зобов'язання із податку на прибуток на 2 571,30 грн. за основним платежем; 642,82 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) та № у частині зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за листопад 2013 року на 2 706,00 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) у сумі 676,50 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Головенко О.Д.