Справа № 1540/3778/18
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2019-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2019 р.м.ОдесаСправа № 1540/3778/18

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді - Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Осіпова Ю.В.,

при секретарі Жигайлової О.Е.,

за участю апелянта ОСОБА_1,

представників відповідача Федчик Ю.О. та Панчошака О.Д.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2018 року, ухвалене у відкритому судовому засіданні о 13:33 год в м.Одесі по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській областії про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2017 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області № 2316 від 11.07.2018, яким слідчого слідчого відділення Лиманського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області, лейтенанта поліції ОСОБА_1, звільнено з Національної поліції України;

- зобов'язати Головне управління Національної поліції в Одеській області поновити лейтенанта поліції ОСОБА_1 на посаді слідчого слідчого відділення Лиманського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області;

- зобов'язати Головне управління Національної поліції в Одеській област виплатити середній заробіток слідчому слідчого відділення Лиманського відділу поліні Головного управління Національної поліції в Одеській області, лейтенанту поліції ОСОБА_1, за весь час вимушеного прогулу, а саме в період з 11.07.2018 року до дня фактичного поновлення на посаді, з урахуванням довідки про доходи позивача за травень-червень місяці 2018 року.

В обґрунтування позову зазначалось, що до позивача було застосовано найсуворіший вид дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з Національної поліції України, однак в наказі про звільнення відсутні жодні обґрунтування та посилання на неможливість застосування менш суворого дисциплінарного стягнення, окрім найсуворішого у вигляді звільнення зі служби.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2018 року відмовлено в задоволенні позову.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов. Доводами апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції не звернув увагу та не надав належної оцінки доводам позивача відносно того, що відповідачем повністю було порушено порядок звільнення зі служби в поліції, оскільки не було враховано: відсутності наявності тяжкості проступку, що підтверджується відсутністю жодних процесуальних документів, які б могли підтвердити вину позивача та тяжкість проступку - рішень суду, обвинувальних актів, повідомлень підозру тощо; відсутність заподіяння матеріальної шкоди про, що свідчить також і те, що не має судових рішень, якими було б визнано завдання позивачем громадянам матеріальної та будь-якої іншої шкоди; обставини скоєння позивачем проступку взагалі не були встановлені, так в наказі про звільнення, не зазначено подій та обставин при яких було вчинено проступок, не встановлені час, дата, місце його вчинення; не враховано ставлення позивача до несення служби, проігноровано рівень кваліфікації Позивача, жодним чином не враховано те, що в поточному році позивач отримав вищу юридичну освіту, пройшов підвищення кваліфікації за професійною програмою працівників слідчих підрозділів, та пройшов навчально-тренувальні збори працівників ГУНП в Одеській області, не прийнято до уваги позитивні характеристики позивача. Крім того, апелянт звертає увагу, що рекомендацію висновку службового розслідування від 11.06.2018 року було рекомендовано звільнити з посади, що відрізняється від звільнення зі служби - правом переведення на іншу посаду з залишенням на службі. Таким чином апелянт просить суд апеляційної інстанції врахувати всі доводи апеляційної скарги та скасувати рішення суду першої інстанції.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначив, що факти порушень викладені у апеляційній скарзі ОСОБА_1, не підтверджені доказами, фактично висловлюють суб'єктивну думку сторони, накази про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності прийняті з дотриманням норм чинного законодавства України, службове розслідування проведене з чітким дотриманням вимог відомчого законодавства, у зв'язку з чим рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову є законним.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Наказом начальника ГУНП в Одеській області генерала поліції третього рангу Головіна Д.В. № 1717 від 29.05.2018, за зверненням громадянки ОСОБА_5 щодо ймовірного порушення слідчим Лиманського ВП ГУНП в Одеській області, лейтенантом поліції ОСОБА_1, службової дисципліни, було призначено службове розслідування, до проведення якого залучено відділ інспекції з особового складу Управління кадрового забезпечення ГУНП в Одеській області.

Крім того, наказом заступника начальника ГУНП в Одеській області - начальника слідчого управління ГУНП в Одеській області підполковника поліції ОСОБА_6 № 1907 від 11.06.2018 року за аналогічним зверненням громадянки ОСОБА_5 щодо ймовірного порушення Позивачем службової дисципліни, було також призначено службове розслідування. Проведення службового розслідування доручено старшому слідчому в ОВС СУ ГУНП в Одеській області підполковнику поліції ОСОБА_7

11.06.2018 року був складений висновок службового розслідування, призначеного наказом № 1907 від 11.06.2018 року, а 27.06.2018 року був складений висновок службового розслідування, призначеного наказом № 1717 від 29.05.2018 року, які за своїм змістом є абсолютно ідентичними.

Зі змісту зазначених висновків вбачається, що прослуховуючи запис телефонної розмови, який був наданий для проведення службового розслідування ОСОБА_5 встановлено, що особа, яка представлялась слідчим СВ Лиманського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_1 під час розмови із заявницею поводила себе грубо, використовуючи погрози та нецензурну лексику на адресу заявниці та її родини. Зокрема, слідчий ОСОБА_1. в порушення п. 1 розділу 2 наказу МВС України «Про затвердження правил етичної поведінки поліцейських» від 09.11.2016 № 1179 допустив грубе ставлення та порушення права і свобод людини, до яких, зокрема, відноситься право на повагу до гідності. Його спілкування з заявником носило нестриманий, зухвалий та некоректний характер. Слідчий ОСОБА_1. під час спілкування з ОСОБА_5 не контролював свою поведінку, почуття і емоції, неодноразово допустив використання ненормативної лексики. Вказані правопорушення вимог діючого законодавства з боку слідчого ОСОБА_1 підривають авторитет та довіру громадян до поліції. Відповідно до пояснень слідчого СВ Лиманського ВП ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_1, ним розслідувалось кримінальне провадження № 0000967 за ч. 1 ст. 164 КК України відносно ОСОБА_8, яке у 2017 році було ним спрямовано до суду з обвинувальним актом та на теперішній час знаходиться на розгляді в суді. З даного приводу він надав пояснення, де йому було надано для прослуховування аудіо запис розмови двох людей. Один з чоловіків на записі представлявся його анкетними даними, тобто називав його прізвище, ім'я, по-батькові, посаду. Вказаний чоловічий голос висловлював на адресу жінки на ім'я ОСОБА_5 незрозумілу йому нісенітницю. Йому невідомо, ким саме є люди, які спілкуються на аудіозаписі. Даний запис процесуально не оформлений та не має юридичної сили. Жодних ідентифікуючих ознак на аудіо записі немає, його джерело доходження невідоме. Вважає, що жінка на ім'я ОСОБА_5 спільно зі своїм чоловіком заздалегідь домовилися про його звинувачення, а саме записали даний відеозапис з метою примусити його зупинити законні виклики ОСОБА_8 до суду, який вже протягом року туди не з'являється. Також, слідчий ОСОБА_1. стверджує, що голос на аудіозаписі йому не належить та не є приводом для підозрюваного ОСОБА_8 уникнути кримінальної відповідальності. Крім того, перевіркою встановлено, що починаючи з грудня 2017 по березень 2018 року до слідчого управління зі скаргами неодноразово звертався заявник ОСОБА_9 з приводу неналежного розслідування слідчим ОСОБА_1 кримінального провадження №0001108 за ч.2 ст. 296 КК України. За вказаними фактами слідчим управлінням проводились службові перевірки (5 разів). Після написання скарг заявник ОСОБА_9 особисто приходив до слідчого управління для надання усних зауважень з приводу своїх скарг, під час яких неодноразово зазначав про некоректну поведінку слідчого ОСОБА_1 під час спілкування з ним. 05.09.2017, 11.10.2017, 13.10.2017 та 04.12.2017 слідчим управління та місцевою прокуратурою у кримінальному провадженні № 0001108 надавались вказівки, які слідчим ОСОБА_1 були повністю проігноровані. У зв'язку з цим, за результатами службового розслідування, наказом ГУНП в Одеській області № 1045 від 06.04.2018р. слідчому ОСОБА_1 оголошено сувору догану, але останній належних висновків для себе не зробив. Таким чином, заявник ОСОБА_9 неодноразово відвідував слідче управління, де висловлював не лише станом розслідування кримінального провадження № 0001108, а також з приводу некоректної поведінки слідчого ОСОБА_1 Також, на теперішній час у слідчому управлінні знаходяться на розгляді скарги потерпілої ОСОБА_10 щодо неналежного розслідування слідчим ОСОБА_1 кримінального провадження № 0002102 за ч. 2 ст. 271; КК України. Отже наявність неодноразових скарг з боку громадян на позивача вказує на системність порушень норм діючого законодавства в діях позивача.

З наведених підстав висновком службового розслідування від 11.06.2018 року, призначеного наказом № 1907 від 11.06.2018 року за порушення вимог ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого ЗУ від 22.02.2006 № 3460-ІV, ст.ст. 7,18 ЗУ «Про Національну поліцію» від 02.07.2015, п. 1 розділу 2 «Правил етичної поведінки поліцейських», затверджених наказом МВС України від 09.11.206 № 1179, що виразилось у порушенні прав людини на повагу до гідності, нестриманому, зухвальному, некоректному спілкуванні, з використанням ненормативної лексики з громадянкою ОСОБА_5, що призвело до підриву авторитету та довіри громадян до поліції, а також за систематичні скарги учасників кримінального процесу на бездіяльність під час розслідування кримінальних проваджень та неповажне ставлення до них було рекомендовано вирішити питання щодо звільнення слідчого слідчого відділення Лиманського ВП ГУНП в Одеській області, лейтенанта поліції ОСОБА_1 з займаної посади.

В свою чергу висновком службового розслідування від 27.06.2018 року, призначеного наказом № 1907 від 11.06.2018 року за № 1717 від 29.05.2018 року за порушення вимог ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого ЗУ від 22.02.2006 № 3460-ІV, ст.ст. 7,18 ЗУ «Про Національну поліцію» від 02.07.2015, п. 1 розділу 2 «Правил етичної поведінки поліцейських», затверджених наказом МВС України від 09.11.206 № 1179, що виразилось у порушенні прав людини на повагу до гідності, нестриманому, зухвальному, некоректному спілкуванні, з використанням ненормативної лексики з громадянкою ОСОБА_5, що призвело до підриву авторитету та довіри громадян до поліції, а також за систематичні скарги учасників кримінального процесу на бездіяльність під час розслідування кримінальних проваджень та неповажне ставлення до них було рекомендовано вирішити питання щодо звільнення слідчого слідчого відділення Лиманського ВП ГУНП в Одеській області, лейтенанта поліції ОСОБА_1 з Національної поліції України.

Наказом ГУНП в Одеській області № 2316 від 11.07.2018. за порушення вимог ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого ЗУ від 22.02.2006 № 3460-ІV, ст.ст. 7,18 ЗУ «Про Національну поліцію» від 02.07.2015, п. 1 розділу 2 «Правил етичної поведінки поліцейських», затверджених наказом МВС України від 09.11.206 № 1179, що виразилось у порушенні прав людини на повагу до гідності, нестриманому, з ухвальному, некоректному спілкуванні, з використанням ненормативної лексики з громадянкою ОСОБА_5, що призвело до підриву авторитету та довіри громадян до поліції, а також за систематичні скарги учасників кримінальної о процесу на бездіяльність під час розслідування кримінальних проваджень та неповажне ставлення до них, лейтенанта поліції ОСОБА_1, слідчого слідчого відділення Лиманського ВП ГУНП в Одеській області, звільнено зі служби в поліції.

На підставі зазначеного наказу 10.08.2018 року ГУНП в Одеській області видало наказ № 1182 о/с яким звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) лейтенанта поліції ОСОБА_1, слідчого слідчого відділення Лиманського ВП ГУНП в Одеській області з 10.08.2018 року.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку, що встановлені під час розгляду справи обставини у сукупності свідчать про системність порушень з боку позивача, а тому, у відповідності до положень ч.12 ст.14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з посади є обґрунтованим та законним, оскільки на ОСОБА_1 раніше вже було накладено стягнення в вигляді догани та суворої догани, у зв'язку з чим до нього було застосовано більш суворий вид дисциплінарного стягнення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з ч.1 ст.17 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський зобов'язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров'я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв'язку з виконанням службових обов'язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.19 Закону України "Про Національну поліцію" у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом. Держава відповідно до закону відшкодовує шкоду, завдану фізичній або юридичній особі рішеннями, дією чи бездіяльністю органу або підрозділу поліції, поліцейським під час здійснення ними своїх повноважень.

Згідно з ч.1 ст.59 Закону України "Про Національну поліцію" служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.64 Закону України "Про Національну поліцію" особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: "Я, (прізвище, ім'я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов'язки".

Згідно з п.9 Розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України "Про Національну поліцію" до набрання чинності Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції" поширити на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" (Відомості Верховної Ради України, 2006 р., № 29, ст. 245 із наступними змінами).

Відповідно до ст.1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 року № 3460-IV, службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України. Службова дисципліна в органах внутрішніх справ досягається: створенням належних умов проходження служби особами рядового і начальницького складу; набуттям високого рівня професіоналізму; забезпеченням гласності та об'єктивності під час проведення оцінки результатів службової діяльності; дотриманням законності і статутного порядку; повсякденною вимогливістю начальників до підлеглих, постійною турботою про них, виявленням поваги до їх особистої гідності; вихованням в осіб рядового і начальницького складу високих моральних і ділових якостей; забезпеченням соціальної справедливості та високого рівня соціально-правового захисту; умілим поєднанням і правильним застосуванням заходів переконання, примусу, дисциплінарного та громадського впливу; належним виконанням умов контракту про проходження служби.

Згідно з ст.7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку. У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

Згідно з ч.ч.1-6 ст.14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць. Забороняється проводити службове розслідування особам, які є підлеглими порушника, а також особам - співучасникам проступку або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника порушника. Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

Відповідно до ч.12 ст.14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України у разі притягнення до дисциплінарної відповідальності осіб рядового і начальницького складу, які мають дисциплінарне стягнення і знову допустили порушення службової дисципліни, дисциплінарне стягнення, що накладається, має бути більш суворим, ніж попереднє.

Інструкція про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затверджена Наказом МВС України від 12.03.2013 року № 230 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 02.04.2013 року за № 541/23073, визначає порядок проведення службового розслідування стосовно особи (осіб) рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у разі надходження до органів та підрозділів внутрішніх справ України, навчальних закладів та науково-дослідних установ системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про вчинення нею (ними) дій, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішення, а також компетенцію структурних підрозділів та посадових осіб органів внутрішніх справ України (далі - ОВС) при його проведенні.

Згідно з п.2.1 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої Наказом МВС України від 12.03.2013 року № 230 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2013 року за № 541/23073, підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

Відповідно до п.5.4 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої Наказом МВС України від 12.03.2013 року № 230 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2013 року за № 541/23073, якщо вину особи РНС повністю доведено, начальник приймає рішення про її притягнення до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ. Оголошувати дисциплінарне стягнення особі начальницького складу в присутності його підлеглих заборонено. Зміст наказу доводиться до відома особи РНС, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу. Особа РНС, стосовно якої проводилось службове розслідування, має право оскаржити рішення щодо накладення на нього дисциплінарного стягнення у порядку, визначеному законодавством України.

Згідно з п.8.1 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої Наказом МВС України від 12.03.2013 року № 230 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2013 року за № 541/23073, підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин.

Відповідно до ч.10 та ч.15 ст.14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Згідно з п.1 Розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 року № 1179 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 06.12.2016 року за № 1576/29706, поліцейський повинен неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

Разом з тим статтею 40 КПК України передбачено, що слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

Частиною другою цієї статті зазначається, що слідчий уповноважений: 1) починати досудове розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом; 2) проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, встановлених цим Кодексом; 3) доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам; 5) звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій; 6) повідомляти за погодженням із прокурором особі про підозру; 7) за результатами розслідування складати обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру та подавати їх прокурору на затвердження; 8) приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу; 9) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.

У відповідності до ч.5 статті, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов'язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Пунктом 1 розділом II наказу МВС України № 1179 «Про затвердження правил етичної поведінки поліцейських» від 09.11.2016 р., передбачено, що під час виконання службових обов'язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, шо регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

Таким чином, враховуючи зазначене судом апеляційної інстанції встановлено, що посадова особа Лиманського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_1 не діяв в рамках наданих законом повноважень, порушував права та законні інтереси громадян, не дотримувався норм професійної та службової етики.

Судовою колегією встановлено, що під час проведення службового розслідування був наданий лист СУ ГУНП в Одеській області від 22.08.2018р., в якому зазначені скарги від ОСОБА_12 та ОСОБА_10 про те, що під час досудового розслідування позивачем було суворо порушено норми діючого законодавства, що призвело до неможливості проведення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування.

27.06.2018 року службове розслідування було закінчено та затверджено висновок службового розслідування, проведеного за скаргою ОСОБА_5, щодо неправомірних дій слідчого слідчого відділення Лиманського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_1

Зазначений висновок було реалізовано наказом ГУНП в Одеській області № 2316 від 11.07.2018 року та 10.08.2018 року ГУНП в Одеській області видало наказ № 1182 о/с яким реалізовано наказ Головного управління № 2316 від 11.07.2018 року.

Листом Лиманського ВП ГУНП в Одеській області від 10.08.2018 року № 15875 було повідомлено позивача про видання наказу та необхідність з'явитись до ГУНП в Одеській області для ознайомлення з наказом та отримання трудової книжки.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що дослідивши матеріали службового розслідування, встановлено, що службовими особами були виявлені факти, які вказують на схильність слідчого СВ Лиманського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_1 до вчинень порушень передбачених Дисциплінарним статутом ОВС України, про що свідчить про пропурушення позивачем службової дисципліни.

Колегія суддів не бере до уваги посилання апелянта про те, що під час проведення службового розслідування відповідачем було допущено порушення, оскільки накази про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності прийняті з дотриманням норм чинного законодавства України, службове розслідування проведене з чітким дотриманням вимог відомчого законодавства, а саме наказу МВС України № 230 від 13.02.2018р.

Щодо заперечень апелянта, що ним не було здійснено телефонних дзвінків з погрозами на телефон ОСОБА_13 та телефон її чоловіка, а в матеріалах справи відсутні будь-які запити органу, що проводив службове розслідування до телефонних компаній, з метою отримання роздруківки телефонних дзвінків для встановлення дійсності наявності телефонної розмов, що свідчить про недоведеність його вини.

Однак, судом апеляційної інстанції для встановлення об'єктивних обставин у справі, ухвалою П'ятого апеляційного адміністративного суду від 30.01.2019 року у Товариства з обмеженою відповідальністю «Лайфселл» (юридична адреса: 03110, м. Київ, вул.Солом`янська, 11-а) було витребувано інформацію, чи здійснювались телефонні дзвінки з номеру НОМЕР_1 на телефонні номери НОМЕР_2 та НОМЕР_3 з 18.05.2018 р. по 23.05.2018 р., якщо здійснювались, то зазначити час та тривалість розмови.

13.02.2019 року у зв'язку з отриманням ухвали П'ятого апеляційного адміністративного суду від 30.01.2019 року ТОВ «Лайфселл» надало відповідь, з якої вбачається, що в період часу з 18.05.2018 р. по 23.05.2018 р. вихідних дзвінків з абонентського номеру НОМЕР_1 на абонентський номер НОМЕР_2 базою даних білінгової системи ТОВ «Лайфселл» не зафіксовано.

При цьому, в період часу з 18.05.2018 року по 23.05.2018 року вихідних дзвінків з абонентського номеру НОМЕР_1 на абонентський номер НОМЕР_3 базою даних білінгової системи ТОВ «Лайфселл» зафіксовано один вихідний телефонний дзвінок, який відбувся о 21 год 58 хв 21.05.2018 року тривалістю 450 секунд.

З огляду на викладене судом спростовуються заперечення ОСОБА_1 факту здійснення телефонних дзвінків на телефон на чоловіка громадянки ОСОБА_5

Таким чином вірним є висновок суду першої інстанції, що обставини встановлені при розгляді справи у суді у їх сукупності свідчать про системність порушень з боку позивача, а тому, у відповідності до положень ч.12 ст.14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з посади є обґрунтованим та законним.

Разом з тим судова колегія звертає увагу на висновок судового рішення викладений колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України в постанові від 14.03.2017 року у справі № П/800/160/16 в якому зазначено, що публічна розмова з використанням нецензурної лайки, із застосуванням погроз та приниження людської гідності, з підкресленням своєї посади та «особливого статусу» підриває авторитет державної влади, довіру суспільства до органів виконавчої влади, поширює думку щодо вседозволеності чиновників високого рангу та не відповідає званню держаного службовця.

З огляду на викладені обставини справи, судова колегія суду апеляційної інстанції дослідивши матеріали адміністративної справи, пояснення представників Головного управління Національної поліції в Одеській областії, прослухавши телефону розмову та дослідивши матеріали службового розслідування вважає, що усі ці обставини вказують на порушення ОСОБА_1 Присяги працівника органів внутрішніх справ України, згідно з якою працівник вступаючи на службу до органів внутрішніх справ України, зобов'язується завжди залишатися відданим народові України, суворо дотримуватися її Конституції та чинного законодавства, бути гуманним, чесним, сумлінним і дисциплінованим працівником, зберігати державну і службову таємницю. Зобов'язується з високою відповідальністю виконувати свій службовий обов'язок, вимоги статутів і наказів, постійно вдосконалювати професійну майстерність та підвищувати рівень культури, всіляко сприяти зміцненню авторитету органів внутрішніх справ. Зобов'язується мужньо і рішуче, не шкодуючи своїх сил і життя, боротися із злочинністю, захищати від протиправних посягань життя, здоров'я, права й свободи громадян, державний устрій і громадський порядок.

Текст Присяги свідчить, що в основі поведінки працівника органів внутрішніх справ України закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, працівник органів внутрішніх справ України покладає на себе не тільки певні службові зобов'язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.

У зв'язку з цим, як порушення Присяги, слід розуміти скоєння працівником органів внутрішніх справ України проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету органів внутрішніх справ України та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов'язків.

Враховуючи, що на момент притягнення позивача до відповідальності, у нього вже було одне непогашене стягнення «сувора догана» наказ ГУНП №1958 від 13.06.2018 р., відповідачем правомірно застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення ОСОБА_1 зі служби.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній постанові, у зв'язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2018 року - залишити без змін.

Відповідно до ст. 329 КАС України постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 22 лютого 2018 року.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: Ю.В. Осіпов