Справа № 556/64/19
Суддя: Іванків О.В.
Дата ухвалення: 2019-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа 556/64/19
Номер провадження 2-а/556/3/2019

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.03.2019 року.

Володимирецький районний суд Рівненської області

в складі головуючої судді Іванків О.В.

при секретарі Кньовець Н.П.,

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом

ОСОБА_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Житомирській області ОСОБА_3 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання незаконною та скасування постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що постановою інспектора поліції від 31.12.2018 року серія ЕАВ № 828977 його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.6 статті 121 КУпАП за порушення пункту 2.9.в Правил дорожнього руху та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 грн. Також зазначив, що зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121 КУпАП за те, що 30.12.2018 року о 23.47 він керував транспортним засобом MERCEDES-BENZ SPRINTER 316 CDI ВК6854ВЕ, на якому був недостатньо освітлений державний номерний знак та забруднений, не можливо ознайомитись на відстані 20 м. Постанова складено на місці порушення 31.12.2018 року о 00 год. 03 хв.. та була надіслана йому поштою 03.12.2018 року.Подія, котра вказана в постанові, а саме, рух зазначеного автомобіля у вказаний час та по даній автомобільній дорозі із погано видимим номерним знаком, можливо і мала місце, йому про це невідомо, однак не за його участю, оскільки він не має жодного відношення до керування автомобілем, що вказаний у постанові, він не є його власником чи законним володільцем, ніхто йому не передавав право керування вказаним транспортним засобом, а в час 30.12.2018 року о 23 год. 47 хв. що вказаний у постанові як час вчинення правопорушення, він був вдома, а не на автодорозі Київ-Ковель, 225 км. Не виключає, що його персональні дані були взяті із бази даних про осіб, які отримали посвідчення водія, оскільки він буквально нещодавно отримав таке посвідчення. Постанову позивач вважає незаконною, оскільки вказаного порушення ПДР не вчиняв. З наведених підстав позивач просить суд скасувати зазначену постанову у справі про адміністративне правопорушення.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, надала пояснення в межах позову.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, відзив на позов, заяв та клопотань до суду не подав, про перенесення часу судового засідання не клопотав.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Так, відповідно до постанови у справі про адміністративне правопорушення, серія ЕАВ № 828977 винесеної 31.12.2018 року інспектором Управління патрульної поліції в Житомирській області ОСОБА_3, 30.12.2018 року о 23.47 на 225 км. автодороги Київ-Ковель, 225 км. ОСОБА_2 керував транспортним засобом MERCEDES-BENZ SPRINTER 316 CDI ВК6854ВЕ, на якому був недостатньо освітлений державний номерний знак та забруднений, не можливо ознайомитись на відстані 20 м., вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч.6 ст. 121 КУпАП, за що його притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 170 грн.

Разом з тим, при притягненні ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності відповідачем не дотримано вимог законодавства про притягнення громадян до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.2 ч.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Так, у відповідності до ст.280 КУпАП, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, посадова особа, що здійснює розгляд, повинна встановити, чи мала місце подія правопорушення, чи винна особа, відносно якої складено протокол, у вчиненні правопорушення.

У відповідності до ст.ст.251, 252 КУпАП приймаючи рішення по справі про адміністративне правопорушення, посадова особа оцінює докази в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

До числа доказів, крім протоколу про адміністративне правопорушення, відносяться пояснення особи, яка вчинила правопорушення, пояснення потерпілих, свідків, висновки експерта, речові докази, показання технічних приладів, протоколи про вилучення речей і документів, інші документи.

Разом з тим, в оглянутих судом матеріалах про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за ч.6 ст.121 КУпАП відсутні будь-які докази на підтвердження його вини у скоєному.

Відповідно до ст. 77 ч.2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Аналогічно, у відповідності до ст.255 ч.2 КУпАП, обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Разом з тим, будь-яких доказів вини ОСОБА_2 в матеріалах справи немає, і в ході судового розгляду позову відповідачем не надано.

В той же час, пояснення позивача про те, що він правопорушення не вчиняв, повністю підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, свідок ОСОБА_4 пояснила, що у власності їх сім"Ї є автомобіль "Фолькваген-Гольф", автомобіля "Мерседес-спрінтер" ні у власності, ні в користуванні її чоловіка не було. 30 грудня 2018 року ОСОБА_2 цілий день і ввечері був дома, в с.Берестівка Володимирецького району, нікуди не виїжджав.

Як вбачається з повідомлення територіального сервісного центру 5644 №31/17-2644-52 від 06.02.2019 року, автомобіль НОМЕР_1 з 09.11.2012 року зареєстрований за гр.ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, який проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3.

Свідок ОСОБА_5 в своїх письмових поясненнях зазначив, що йому на праві власності належить автомобіль НОМЕР_1, ні 30.12.2018 року, ні будь-якого іншого дня не передавав свій автомобіль для керування іншим особам. Також зазначив що він не знайомий з позивачем по справі ОСОБА_2.

За вказаних обставин суд приходить до висновку, що при винесені постанови про притягнення позивача ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, відповідачем всупереч вимогам ст.ст.9, 245, 280 КУпАП відповідачем не здобуто доказів вини ОСОБА_2 у вчинені інкримінованого йому правопорушення, тобто не доведено наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.121 ч.6 КУпАП.

З огляду на це, оскаржувана постанова винесена з порушенням вимог чинного законодавства і не може залишатись чинною.

Відповідно до ст. 286 ч.3 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне відповідно до ст. 286 ч.3 КАС України постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення від 31.12.2018 року скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Керуючись ст. 241-246, 286 КАС України, ст. 247 ч.1 п. 1 КУпАП, суд

в и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_2 до інспектора Управління патрульної поліції в Житомирській області ОСОБА_3 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Постанову інспектора Управління патрульної поліції в Житомирській області ОСОБА_3 серії ЕАВ № 828977 від 31.12.2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відносно ОСОБА_2 за ч.6 ст.121 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 170 грн., скасувати, і провадження у даній справі закрити.

Рішення може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.15.5) розділу У111 Перехідні положення КАС України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

С У Д Д Я :