Справа № 756/15018/18
Суддя: Васалатій К. А.
Дата ухвалення: 2019-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а/756/74/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2019 року Оболонський районний суд міста Києва

в складі головуючого судді Васалатія К.А.

за участі секретаря Бондаренко Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти № 3 батальйону УПП в Рівненській області Могильова Олега Ігоровича про скасування постанови про накладення адміністративне правопорушення серії ВР № 062287 від 03.10.2018 р., -

ВСТАНОВИВ:

Позивач в листопаді 2018 р. звернувся до суду з адміністративним позовом.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказує що 03.10.2018 р. ІПП Могильовим О.І. УПП у Рівненській обл. було винесено постанову серії ВР № 062287 від 03.10.2018 р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення. Зазначеною постановою позивача було визнано винним у порушенні п. 9.8 та п. 15.9 ПДР України та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122, ст. 125 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Зі змісту оскаржуваної постанови від 03.10.2018 р. вбачається, що 03.10.2018 р. в 13 год. 19 хв. на автодорозі М06 «Київ-Чоп», 268 км., водій керуючи автомобілем, не вмикнув ближне світло фар, рухаючись поза населеним пунктом в період з 01 жовтня по 01 травня, чим порушив п. 9.8 ПДР України. На вимогу поліцейського зупинитися, водій зупинився з порушенням п. 2.4 ПДР, а саме здійснив зупинку ближче 30 м. від посадкового майданчика для зупинки маршрутних транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 15.9 (а) ПДР України за що передбачена відповідальність за ст. 125 КУпАП.

Позивач зазначає, що в його діях відсутній склад правопорушення за ч. 1 ст. 122 та ст. 125 КУпАП, оскільки працівник поліції порушив ст. 258, 268, 276, ст. 278, 283 КУпАП.

Тому просить суд скасувати постанову про притягнення до адміністративної відповідальності серії ВР № 062287 від 03.10.2018 р. та визнати дії ІПП Могильова О.І. протиправними.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання так і не з'явився.

Суб'єкт оскарження Могильов О.І. в судове засідання також не з'явився, на адресу суду нічого не надіслав.

Суд повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою КМУ від 10.10.2001 р. № 1306.

Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно з п. 1.9. Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Як з'ясовано судом, у відповідності до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 062287 від 03.10.2018 р., позивач ОСОБА_1 03.10.2018 р. в 13 год. 19 хв. на автодорозі М06 «Київ-Чоп», 268 км., водій керуючи автомобілем, не вмикнув ближне світло фар, рухаючись поза населеним пунктом в період з 01 жовтня по 01 травня, чим порушив п. 9.8 ПДР України. На вимогу поліцейського зупинитися, водій зупинився з порушенням п. 2.4 ПДР, а саме здійснив зупинку ближче 30 м. від посадкового майданчика для зупинки маршрутних транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 15.9 (а) ПДР України за що передбачена відповідальність за ст. 125 КУпАП.(а.с. 13)

Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 та (двічі) за ст. 125 КУпАП та накладено ІПП Могильовим О.І. адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху більш ніж на 20 км. на годину тягне за собою накладення штрафу від 15 до 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У даному випадку ІПП Могильовим О.І. - суб'єктом оскарження було накладено штраф у розмір 255 грн.

Згідно п. 1.10 ПДР України, темна пора доби - частина доби від заходу до сходу сонця.

При цьому п. 19.1 розділу «Користування зовнішніми світловими приладами» ПДР визначено, що у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої: а) на всіх механічних транспортних засобах - фари ближнього (дальнього) світла; б) на мопедах (велосипедах) і гужових возах (санях) - фари або ліхтарі; в) на причепах та транспортних засобах, що буксируються, - габаритні ліхтарі.

Ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність (ч. 2 ст. 33 КУпАП).

Згідно з ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Так ст. 283 КУпАП встановлено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

У відповідності до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

П. 24 Постанови Пленуму ВСУ від 23.12.2005 р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 283 і 284 КУпАП. В ньому повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказати мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

Таким чином суд приходить до висновку, що позиція позивача ОСОБА_1, що порушення ним п. 9.8 ПДР тягне за собою відповідальність за ст. 125 КУпАП, не відповідає вимогам законодавства. Адже, ч. 2 ст. 122 КУпАП, зокрема, передбачено відповідальність за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів.

Таким чином, оскільки позивач жодних пояснень щодо заперечення факту, що він керував автомобілем не увімкнувши ближнього світла фар суду не надав, то суд приходить до висновку, що оскаржена постанова щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 125 КУпАП винесена відповідно до вимог цього Кодексу.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Тому враховуючи викладене та керуючись ст. 7, 122, 251,ст. 268, 283-284, 288 КУпАП, ст. ст. 2, 8, 9, 72-77, 78, 205,ст. 241-246, 250, 257, 258, 262, 263, ст. 286, 292, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 про скасування постанови - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення через Оболонський районний суд м. Києва.

Суддя К.А. Васалатій