Справа № 1940/1885/18
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2019-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2019 рокуЛьвів№ 857/735/19

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Гінди О.М., Старунського Д.М.

за участі секретаря судового засідання Смидюк Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги ОСОБА_1, Управління соціальної політики Тернопільської міської ради на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2018 року (суддя - Мандзій О.П., м. Тернопіль, повний текст судового рішення складено 10 грудня 2018 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціальної політики Тернопільської міської ради про визнання протиправним та скасування наказу, зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 25.09.2018 звернувся до суду з позовом до Управління соціальної політики Тернопільської міської ради, в якій просив: визнати протиправним та скасувати наказ Управління соціальної політики Тернопільської міської ради від 09.08.2018 №66 «Про припинення допомоги»; зобов'язати Управління соціальної політики Тернопільської міської ради відновити з 01.08.2018 виплату державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім'ї в особі уповноваженого представника сім'ї ОСОБА_2. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 10.08.2018 сім'ю позивача через уповноваженого члена сім'ї ОСОБА_2 повідомлено про припинення соціальної допомоги малозабезпеченій сім'ї та обов'язок повернути переплачену суму соціальної допомоги за період з 01.03.2017 по 31.08.2017 в розмірі 7832,12 грн. Підставою прийняття такого слугував висновок проведеної 08.08.2018 відповідачем перевірки довідок про доходи, наявність у володінні транспортних засобів, наявність у володінні (користуванні) іншого житлового приміщення, надані разом з заявою від 14.03.2017, про подання неповної інформації про доходи від продажу транспортного засобу. Позивач вважає вказане рішення протиправним, оскільки сама собою наявність інформації про укладення договору не свідчить про його суть та не підтверджує проведення розрахунків за ним, та таким, що порушує його конституційні права та свободи.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2018 року у справі №1940/1885/18 заявлений позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано пункт 2.2 наказу Управління соціальної політики Тернопільської міської ради від 09.08.2018 «Про припинення допомоги» в частині забезпечення повернення надміру виплачених коштів державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім'ї ОСОБА_2 в сумі 7832,12 грн. (сім тисяч вісімсот тридцять дві гривні 12 копійок). В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив позивач, який із покликанням на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги покликається на обставини, викладені в позовній заяві, яким суд першої інстанції не надав належної правової оцінки, а також зазначає, що відповідач не був позбавлений можливості здійснити перевірку у строк, який би не поставив позивача у стан загрози настання несприятливих наслідків.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що за результатами проведеної перевірки відділом соціальних інспекторів Управління соціальної політики Тернопільської міської ради було встановлено, що ОСОБА_2 подала неповну інформацію, а саме не зазначила в розділі ІІ «Доходи членів сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, членів сім'ї, що проживають окремо (дружини, чоловіка, неповнолітніх дітей) за період з 01.09.2016 по 28.02.2017» Декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги від 14.03.2017 про дохід свого чоловіка - ОСОБА_1 від продажу транспортного засобу в розмірі 124392,80 грн. згідно договору купівлі-продажу від 02.02.2017 №6143/2017/316402, що й стало підставою для прийняття оскаржуваного наказу.

Учасники справи, в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому, апеляційний суд, відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що оскаржуване рішення в частині пункту 2.2 наказу від 09.08.2018 №66 «Про припинення допомоги» прийняте не на підставі та у спосіб, що визначені законами України, необґрунтовано, тобто без з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), що обумовлює необхідність його скасування, оскільки спірним рішенням, вказано повернути виплачену соціальну допомогу у повному розмірі, без урахування вимоги пункту 28 «Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2003 №250 (далі - Порядок №250) щодо врахування матеріального стану сім'ї при визначенні обсягу надміру виплачених коштів та встановлення строків їх повернення. Водночас, суд першої інстанції не знайшов підстав для задоволення решти позовних вимог, так як під час судового розгляду справи встановлено факт подання недостовірних відомостей ОСОБА_2 про отриманий дохід від продажу транспортного засобу її чоловіком ОСОБА_1, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на державну соціальну допомогу та на визначення її розміру.

Проаналізувавши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про правильне застосування норм матеріального та процесуального права та повне з'ясування обставин справи судом першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно із положеннями статті 46 Конституції України пенсії, інші виплати соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Закон України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» (далі - Закон №1768-III; в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) спрямований на реалізацію конституційних гарантій права громадян на соціальний захист - забезпечення рівня життя не нижчого від прожиткового мінімуму шляхом надання грошової допомоги найменш соціально захищеним сім'ям.

Статтею 1 Закону №1768-III визначено, що державна соціальна допомога малозабезпеченим сім'ям - щомісячна допомога, яка надається малозабезпеченим сім'ям у грошовій формі в розмірі, що залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім'ї; малозабезпечена сім'я - сім'я, яка з поважних або незалежних від неї причин має середньомісячний сукупний доход нижчий від прожиткового мінімуму для сім'ї; прожитковий мінімум для сім'ї - визначена для кожної сім'ї залежно від її складу сума прожиткових мінімумів, розрахованих та затверджених відповідно до Закону України «Про прожитковий мінімум» для осіб, які відносяться до основних соціальних і демографічних груп населення; а середньомісячний сукупний доход сім'ї - обчислений у середньому за місяць доход усіх членів сім'ї з усіх джерел надходжень, крім допомоги на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, протягом шести місяців, що передують місяцю звернення за призначенням державної соціальної допомоги.

Право на державну соціальну допомогу мають малозабезпечені сім'ї, які постійно проживають на території України (стаття 3 Закону №1768-III).

Відповідно до положень статті 4 цього ж Закону заява про надання державної соціальної допомоги подається уповноваженим представником сім'ї до місцевої державної адміністрації або до виконавчого комітету сільської, селищної ради. Виконавчий комітет сільської, селищної ради передає заяву про надання державної соціальної допомоги до місцевої державної адміністрації. У заяві дається згода сім'ї на збір інформації про неї, про її власність, доходи та майно, що необхідна для мети цього Закону. До заяви про надання державної соціальної допомоги додаються: документ, що посвідчує особу; довідка про склад сім'ї. До складу сім'ї включаються чоловік, дружина; рідні, усиновлені та діти цих осіб віком до вісімнадцяти років, а також діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх, професійно-технічних, вищих навчальних закладах I-IV рівнів акредитації до досягнення двадцяти трьох років і які не мають власних сімей; неодружені повнолітні діти, які визнаніособами з інвалідністю з дитинства I та II груп або особами з інвалідністю I групи і проживають разом з батьками; непрацездатні батьки чоловіка та дружини, які проживають разом з ними і перебувають на їх утриманні у зв'язку з відсутністю власних доходів; особа, яка проживає разом з одинокою особою з інвалідністю I групи і здійснює догляд за нею; жінка та чоловік, які проживають однією сім'єю, не перебувають у шлюбі, але мають спільних дітей. При цьому до складу сім'ї включаються незалежно від місця проживання (перебування) або реєстрації діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх, професійно-технічних, вищих навчальних закладах I-IV рівнів акредитації до досягнення двадцяти трьох років і не мають власних сімей. До складу сім'ї не включаються особи, які перебувають на повному державному утриманні; декларація про доходи та майно осіб, які входять до складу сім'ї (в декларацію не включаються державна соціальна допомога, призначена відповідно до цього Закону; нарахована субсидія за спожиті житлово-комунальні послуги; сплачені членами сім'ї аліменти; грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, на час її проведення); довідка про наявність та розмір земельної частки (паю); довідка встановленої форми про безпосередню участь особи в антитерористичній операції.

Статтею 6 Закону №1768-III передбачено, що державна соціальна допомога призначається на шість місяців.

Відповідно до частини четвертої статті 7 Закону №1768-III якщо сім'єю навмисно подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на державну соціальну допомогу та на визначення її розміру, виплата призначеної державної соціальної допомоги припиняється з місяця, в якому виявлено порушення. На наступний строк державна соціальна допомога може бути призначена не раніше ніж через шість місяців починаючи з першого числа місяця виявлення порушення.

Умови призначення і виплати малозабезпеченим сім'ям державної соціальної допомоги, передбаченої Законом №1768-III визначено Порядком №250.

Відповідно до пункту 2 Порядку №250 державна соціальна допомога малозабезпеченим сім'ям призначається і виплачується у грошовій формі малозабезпеченим сім'ям, які постійно проживають на території України, мають середньомісячний сукупний дохід, нижчий від прожиткового мінімуму для сім'ї.

Умови за якими соціальна допомога не призначається встановлено у пункті 10 Порядку №250. Ці норми є аналогічними тим, що передбачені у статті 7 Закону №1768-III України, згідно якої державна соціальна допомога не призначається у випадках, коли: працездатні члени малозабезпеченої сім'ї не працюють, не служать, не вчаться за денною формою навчання у загальноосвітніх, професійно-технічних, вищих навчальних закладах I - IV рівнів акредитації протягом трьох місяців, що передують місяцю звернення за призначенням державної соціальної допомоги (крім осіб, які в установленому порядку визнані безробітними та за інформацією центрів зайнятості не порушують законодавство про зайнятість щодо сприяння своєму працевлаштуванню; осіб, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку або за дітьми, які потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більше ніж до досягнення ними шестирічного віку; осіб, які доглядають за особами з інвалідністю I групи або дітьми з інвалідністю віком до 18 років, за особами з інвалідністю II групи внаслідок психічного розладу, а також за особами, які досягли 80-річного віку; фізичних осіб, які надають соціальні послуги); з'ясовано, що малозабезпечена сім'я має додаткові джерела для існування, а також хто-небудь із її складу протягом 12 місяців перед зверненням за наданням державної соціальної допомоги здійснив покупку або оплатив послуги на суму, яка на час звернення перевищує 10-кратну величину прожиткового мінімуму для сім'ї; у власності чи володінні малозабезпеченої сім'ї є друга квартира (будинок) за умови, що загальна площа житла перевищує 21 квадратний метр на одного члена сім'ї та додатково 10,5 квадратного метра на сім'ю, чи більше одного автомобіля, транспортного засобу (механізму). У разі коли особами, які входять до складу сім'ї, навмисно подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на соціальну допомогу та визначення її розміру, виплата соціальної допомоги припиняється з місяця, в якому виявлено порушення (пункту 12 Порядку №250).

Відповідно до пункту 25 Порядку №250, виплата раніше призначеної соціальної допомоги припиняється якщо сім'єю приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан, що вплинули на встановлення права на соціальну допомогу і визначення її розміру, внаслідок чого були надміру виплачені кошти, - з місяця, в якому виявлено порушення; у разі переїзду сім'ї в іншу місцевість та настання обставин, що унеможливлюють виплату соціальної допомоги (зокрема, смерть одинокої особи), - з місяця, що настає за місяцем, в якому відбулися зміни; за заявою уповноваженого представника сім'ї - з місяця, що настає за місяцем її подання, якщо інше не обумовлено заявою.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями частини четвертої статті 7 Закону №1768-ІІІ, згідно якої якщо сім'єю навмисно подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на державну соціальну допомогу та на визначення її розміру, виплата призначеної державної соціальної допомоги припиняється з місяця, в якому виявлено порушення. На наступний строк державна соціальна допомога може бути призначена не раніше ніж через шість місяців починаючи з першого числа місяця виявлення порушення.

Таким чином, виплата соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям припиняється у разі, коли уповноважений представник малозабезпеченої сім'ї при зверненні до відповідного державного органу із заявою про надання державної соціальної допомоги навмисно подав недостовірні відомості або приховав відомості при призначенні зазначеної допомоги та визначенні її розміру.

З матеріалів справи видно, що 27.03.2017 сім'ї ОСОБА_1, на підставі заяви та доданих до неї документів, Управлінням соціальної політики Тернопільської міської ради призначено державну соціальну допомогу малозабезпеченій сім'ї з 01.03.2017 по 19.04.2017 в розмірі 894.20 грн. та з 20.04.2017 по 31.08.2017 в розмірі 1234,88 грн. щомісячно.

Згідно акта проведення перевірки правильності та повноти інформації, що надається заявниками для призначення соціальних допомог від 08.08.2018 №64 вбачається, що ОСОБА_2 надала неповну інформацію про доходи.

В декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, від 14.03.2017 у відомостях про доходи членів сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, членів сім'ї, що проживають окремо (дружини, чоловіка, неповнолітніх дітей) за період з 01.09.2016 до 28.02.2017 не зазначено дохід позивача в розмірі 124392,80 грн. від продажу транспортного засобу марки Citroen Jumpy, 2003 року випуску, білого кольору, реєстраційний номер та серія знаку НОМЕР_2 (попередній знак НОМЕР_1), згідно договору купівлі-продажу від 02.02.2017 №6143/2017/316402.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що при призначенні державної соціальної допомоги відповідачем було повідомлено про відмову в призначенні або припиненні виплат призначених допомог або повернення надміру нарахованих коштів у разі подання недостовірних відомостей про доходи та майновий стан сім'ї. В заяві про призначення соціальної допомоги ОСОБА_2 власноруч ставила свій підпис під зазначеними попередженнями, тобто усвідомлюючи, що надання неточних чи неповних відомостей тягне відповідальність з згідно чинним законодавством України, та одночасно дала згоду на збір інформації про сім'ю та доходи, що необхідно для призначення допомог.

Колегія суддів відхиляє доводи позивача про неотримання грошових коштів за договором купівлі - продажу транспортного засобу від 02.02.2017 ОСОБА_1 та неформлення акту приймання - передачі згідно договору, що призвело до невідповідності висновків перевірки фактичним даним з огляду на наступне. При складені акту перевірки від 08.08.2018 відповідачем було враховано відомості вказані у реєстраційні картці транспортного засобу Citroen Jumpy, 2003 року випуску, білого кольору, реєстраційний номер та серія знаку НОМЕР_2 (попередній знак НОМЕР_1) у якій, зокрема, вказано факт переєстрації ТЗ на нового власника ОСОБА_3 по укладеному договору та вартість транспортного засобу - 124392,8 грн. Як свідчить представлений позивачем договір купівлі - продажу транспортного засобу від 02.02.2017 №6143/2017/316402 ціна автомобіля за домовленістю сторін складає 124392,8 грн. Згідно пп.2.1. п.2 договору, передача транспортного засобу продавцем і прийняття його покупцем здійснюється після повної оплати вартості майна, та оформляється актом приймання - передачі у двох примірниках, які підписуються сторонами. Представник позивача в суді першої інстанції визнав факт переєстрації вищевказаного транспортного засобу на іншу особу за договором купівлі - продажу транспортного засобу від 02.02.2017 №6143/2017/316402, а тому суд вважає, що неоформлення акту приймання - передачі чи інших документів по договору є питанням виконання договірних зобов'язань сторін та не спростовує отримання коштів ОСОБА_1 за оплатним договором, яким є договір купівлі - продажу. З представлених письмових доказів судом не встановлено розбіжностей в сумі коштів отриманих ОСОБА_1 за вищевказаним договором купівлі - продажу від 02.02.2017 №6143/2017/316402 від 02.02.2017 та реєстраційною карткою транспортного засобу, яка була взята відповідачем при прийнятті оскарженого рішення.

Натомість за результатами судового розгляду підтверджено факт подання недостовірних відомостей ОСОБА_2 про отриманий дохід від продажу транспортного засобу її чоловіком ОСОБА_1, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на державну соціальну допомогу та на визначення її розміру.

Таким чином, встановлені судом обставини та системний аналіз зазначених вище правових норм свідчать про правомірне з 01.08.2018 припинення призначення та виплату державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім'ї, у зв'язку з подання недостовірних відомостей про доходи позивача уповноваженим представником ОСОБА_2, а також з урахуванням можливості подальшого призначення допомоги не раніше ніж через шість місяців починаючи з першого числа місяця виявлення порушення, про обґрунтоване позбавлення права на призначення та виплату державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім'ї з 01.08.2018 по 31.01.2019, у відповідності до пункту 1 оскаржуваного наказу Управління соціальної політики Тернопільської міської ради від 09.08.2018 №66 «Про припинення допомоги». Вищевказане обґрунтовує відмову у задоволені позовних вимог в частині зобов'язання відповідача відновити починаючи з 01.08.2018 виплату державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім'ї в особі уповноваженого представника сім'ї ОСОБА_2.

Разом з тим, відповідно до пункту 28 Порядку №250 якщо сім'єю приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан, що вплинуло на встановлення права на призначення соціальної допомоги та визначення її розміру, внаслідок чого були надміру виплачені кошти, органи праці та соціального захисту населення: визначають обсяг надміру виплачених коштів та встановлюють строки їх повернення залежно від матеріального стану сім'ї; повідомляють уповноваженого представника малозабезпеченої сім'ї про обсяг надміру виплачених коштів та строки їх повернення; у разі врахування надміру виплачених коштів при виплаті соціальної допомоги у наступні періоди провадять щомісячні відрахування на підставі своїх рішень у розмірі не більш як 20 відсотків суми, що підлягає виплаті; у разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки вирішують питання про їх стягнення у судовому порядку.

Пунктом 14 Порядку №250 встановлено, що розмір соціальної допомоги визначається, як різниця між прожитковим мінімумом для сім'ї та її середньомісячним сукупним доходом, але не може бути більшим ніж 75 відсотків прожиткового мінімуму для сім'ї. Середньомісячний сукупний дохід сім'ї визначається згідно з Методикою обчислення сукупного доходу сім'ї для всіх видів соціальної допомоги, що затверджується Мінсоцполітики, Мінекономрозвитку, Мінфіном, Держстатом, МОНмолодьспортом.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України, Міністерства фінансів України, Державного комітету статистики України, Державного комітету молодіжної політики, спорту і туризму України від 15.11.2001 №486/202/524/455/3370, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 07.02.2002 за №112/6400, було затверджено Методику обчислення сукупного доходу сім'ї для всіх видів соціальної допомоги. Згідно пункту 5.19 вказаної Методики до сукупного доходу сімей (одержувачів) входять, зокрема, доходи від продажу об'єктів нерухомого майна та транспортних засобів (за виключенням сум, які були використані на лікування або подолання наслідків надзвичайної ситуації у розмірі не менше 10 прожиткових мінімумів на одну особу з розрахунку на місяць, за умови документального підтвердження). Таким чином, отриманий дохід позивачем в розмірі 124392,80 грн. від продажу транспортного засобу, згідно договору купівлі-продажу від 02.02.2017 №6143/2017/316402, безпосередньо впливає на розмір соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям.

Однак, Управлінням соціальної політики Тернопільської міської ради, спірним рішенням, вказано повернути виплачену соціальну допомогу у повному розмірі, без урахування вимоги пункту 28 Порядку №250 щодо врахування матеріального стану сім'ї при визначенні обсягу надміру виплачених коштів та встановлення строків їх повернення. За таких обставин, апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції, який вказав, що оскаржене рішення в частині пункту 2.2 наказу від 09.08.2018 №66 «Про припинення допомоги» щодо повернення надміру виплачених коштів ОСОБА_2 прийняте не на підставі та у спосіб, що визначені законами України, необґрунтовано, тобто без з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), що обумовлює необхідність його скасування.

Доводи апеляційних скарг зазначених висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційних скарг колегією суддів не встановлено.

Згідно з частиною другою статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права. У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційних скарг, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Керуючись ч.3 ст.243, 308, 310, 316, 321, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1, Управління соціальної політики Тернопільської міської ради залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2018 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п'ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді О. М. Гінда
Д. М. Старунський
Повне судове рішення складено 27 березня 2019 року.