Справа № 482/1303/17
Суддя: Потапчук В.О.
Дата ухвалення: 2019-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2019 р.м.ОдесаСправа № 482/1303/17
Головуючий в 1 інстанції: Баранкевич В.О.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - доповідача - Потапчука В.О.

суддів - Семенюк Г.В.

- Шляхтицький О.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 18 вересня 2018 року, прийнятого у відкритому судовому засіданні (суддя Баранкевич В.О.) у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції у м.Миколаєві Департаменту патрульної поліції про оскарження рішень, дій, бездіяльності,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог.

11.08.2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції у м.Миколаєві Департаменту патрульної поліції про оскарження рішень, дій, бездіяльності та після зменшення позовних вимог просив визнати рішення,дії(бездіяльність) посадових осіб Управління патрульної поліції м.Миколаєва Департаменту поліції протиправними, скасувати постанову про накладення адміністративної санкції серії АР №629083, встановити наявність (відсутність) компетенції(повноважень) посадових осіб Управління патрульної поліції у м.Миколаєві Департаменту патрульної поліції щодо проникнення до транспортного засобу, примінення фізичної сили,вилучення документів,тривале затримання без складання протоколу затримання,доступу до бази даних автоматизованої системи обробки даних, а також винесення постанови про накладення адміністративної санкції за умови, що правопорушення він не визнавав .

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим,що 07.08.2017 року в м.Миколаєві по проспекту Героїв України до нього підійшов чоловік, який представився інспектором патрульної поліції Логутенков ( надалі інспектор). Жетон на однострої був відсутній. Інспектор, не називаючи конкретних норм законодавства, а ні конкретних інших законодавчих актів, почав звинувачувати позивача у вчиненні адміністративного правопорушення. Неодноразові клопотання позивача конкретизувати суть скоєного правопорушення інспектор не задовольнив. Натомість, інспектор почав вимагати у позивача посвідчення водія та інші документи. Довести законність своєї вимоги інспектор відмовився. Натомість припустив, що транспортний засіб можливо знаходиться в розшуку. Шляхом погроз застосувати до позивача фізичну силу, інспектор здійснював на нього психологічний тиск. Надати можливість ознайомитися з всією інформацією, що міститься в посвідченні поліцейського, інспектор відмовився. Інспектор надав можливість ознайомитися лише з прізвищем, ім'ям та по батькові і посадою. Натомість, разом зі своїм напарником застосували до позивача фізичну силу, витягли з авто, закували у кайдани, в результаті чого позивачу було завдано тілесних ушкоджень. Прохання стосовно надання медичної допомоги проігнорували. Забрали з автомобіля реєстраційний документ на транспортний засіб та посвідчення водія. Після чого пішли до себе в патрульну машину. На неодноразові клопотання повернути вилучені документи інспектор відмовляв. Свої відмови обґрунтовував складанням адміністративних матеріалів та необхідністю проходження медичного огляду на стан алкогольного чи наркотичного сп'яніння. На цій підставі, прямо чи опосередковано, працівники поліції утримували позивача близько двох годин, чим поставили у підневільний стан. Інспектор перешкоджав позивачу користуватися мобільним телефоном та фіксувати інформаційний процес технічними засобами. Неодноразові заперечення стосовно думки інспектора щодо порушення позивачем Правил дорожнього руху інспектор проігнорував. В подальшому позивачу стало відомо, що з-за його відсутності відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення. Також, 10.08.2017 року позивач отримав рекомендованим листом постанову про накладання адміністративного стягнення.

Вважає, що рішення, дії(бездіяльність) посадових осіб управління патрульної поліції м.Миколаєва відносно позивача не відповідають волі народу України, висловленої в ст.3,5,6,19,21,28,29,30,32,34,41,57,59,62,64,68,124,129 Конституції України - основному Закону України.

А також в ст.ст.1,2,6,7,18,20,27,43 ЗУ «Про національну поліцію», ст.3,5 Кодексу поведінки посадових осіб з підтримання правопорядку, прийнятого резолюцією 34/169 Генеральної Асамблеї від 17 грудня 1979 року, ст3, п.1 ст.4, ст.5 ,ч1 ст.6 ,8, 10,17 Конвенції ООН « Про захист прав людини».

Крім того, протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням вимог ст.ст. 245, 251, 256, 280 КУпАП.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 18 вересня 2018 року позов задоволено частково:визнано дії інспектора роти № 1 батальйону № 4 Управління патрульної поліції м.Миколаєва Департаменту патрульної поліції Мирної Г.А. протиправними.

Постанову інспектора роти № 1 батальйону № 4 Управління патрульної поліції м.Миколаєва Департаменту патрульної поліції Мирної Г.А. серії АР № 629083 від 07.08.2018 року скасовано.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, у якій зазначено, що рішення винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим скаржник просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Вимоги апеляційної скарги скаржник обґрунтовує тим, що суд першої інстанції дослідивши відеозапис,на якому зафіксовано факт правопорушення,а саме непред`явлення посвідчення водія, реєстраційного документу на транспортний засіб , а також страхового полісу, поданий в якості доказу,прийшов до помилкового висновку.

А тому вважає постанову про адміністративне правопорушення у відношенні позивача винесеною провомірно.

Ухвалою П'ятого апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2019 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно приписів ст. 311 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції, може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Обставини справи.

07.08.2018 року працівником роти № 1 батальйону № 4 Управління патрульної поліції м.Миколаєва Департаменту патрульної поліції Мирною Г.А. винесено постанову про адміністративне правопорушення,якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн. В обґрунтування постанови зазначено, що 07.08.2017 року о 15.15 год. в м.Миколаєві на проспекті Героїв України, 105 ОСОБА_2 керував транспортним засобом та не пред'явив для перевірки посвідчення водія, чим порушив п.п.2.1 (а) Правил дорожнього руху України.

Приймаючи рішення про накладення адміністративного стягнення за вчинення ОСОБА_2 правопорушення, відповідач, як посадова особа, вважав доведеними обставини вчинення даного правопорушення. Разом з тим, доказів на підтвердження викладеного у постанові до справи суду не надано.

Висновок суду першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги частково суд першої інстанції виходив з того, що за результатами розгляду справи 22.12.2017 року суддею Центрального районного суду м.Миколаєва було ухвалено постанову, згідно якої адміністративне провадження відносно ОСОБА_2 було закрите за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, тобто судом вже встановлено , що дії ОСОБА_2 щодо не пред'явлення документів працівникам поліції не є незаконними.

Джерела права й акти їх застосування.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 1.3. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ № 1306 від 10 жовтня 2001 р, учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 2.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ № 1306 від 10 жовтня 2001 р. передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний зокрема: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Відповідно до п. 2.1 «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою КМУ № 1306 від 10 жовтня 2001 р. водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно пп. «а» п.2.4 Правил дорожнього руху на вимогу працівника поліції водій, повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 цих Правил.

Відповідно до ч.1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), -

тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби, зокрема, у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Згідно ч. 1 ст. 32 Закону України «Про національну поліцію» від 02 липня 2015 року №580-VIII поліцейський має право вимагати в особи пред'явлення нею документів,що посвідчують особу,та/або документів,що підтверджують відповідне право особи,у таких випадках якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Відповідно ч. 1 ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення органи Національної поліції розглядають, серед іншого, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.3 ст.122 Кодексу.

Частиною 2 названої статті Кодексу визначено, що від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право уповноважені працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання відповідно до покладених на них повноважень.

На підставі ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Частинами 4 та 5 названої статті Кодексу встановлено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 7 листопада 2015 року № 1395 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853).

Відповідно до п. 4 Розділу І названої Інструкції у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Предмет доказування у справі про адміністративні правопорушення становлять обставини, що підлягають з'ясуванню у справі про адміністративне правопорушення. По справі про адміністративне правопорушення з'ясуванню підлягають: наявність події адміністративного правопорушення; особа, яка вчинила протиправні дії (бездіяльність), за які КУпАП передбачена адміністративна відповідальність; винність особи у вчиненні адміністративного правопорушення; обставини, що пом'якшують адміністративну відповідальність, і обставини, що обтяжують адміністративну відповідальність; характер і розмір шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням; обставини, що виключають провадження по справі про адміністративне правопорушення; інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи; причини і умови вчинення адміністративного правопорушення.

Документи визнаються доказами, якщо відомості, викладені або засвідчені в них організаціями, їх об'єднаннями, посадовими особами та громадянами, мають значення для провадження у справі про адміністративне правопорушення. Документи можуть містити відомості, зафіксовані як у письмовій, так і в іншій формі. До документів можуть бути віднесені матеріали фото-і кінозйомки, звуко-і відеозапису, інформаційних баз і банків даних та інші носії інформації.

Відповідно до ст. 14.1 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несуть юридичні та фізичні особи, за якими зареєстровано транспортний засіб.

Згідно зі ст. 245 КУАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із ст. 252 КУпАП та п. 10 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої наказом МВС № 1395 від 07.11.2015 р., поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 268 КУАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст.276 КУАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Згідно ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Згідно ст.393 КУпАП , орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень:

1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення;

2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд;

3) скасовує постанову і закриває справу;

4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Якщо буде встановлено, що постанову винесено органом (посадовою особою), неправомочним вирішувати цю справу, то така постанова скасовується і справа надсилається на розгляд компетентного органу (посадової особи).

Оцінка суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до приписів ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.1,2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини ,на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення,крім випадків,встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Дослідивши відеозапис, апеляційний суд звертає увагу на те, що з наданого відповідачем,позивачем відеозапису та дослідженого у судовому засіданні вбачається, що поліцейським патрульної служби було зафіксовано факт порушення ПДР позивачем, а саме п.2.4 Правил дорожнього руху не пред'явив для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 цих Правил .

Колегія суддів вважає, відповідачем доведено законність та обґрунтованість винесення постанови у справі про адміністративні правопорушення серії АР №629083 від 07.08.2018 року за ч.1 ст.126 КУпАП та законність дій щодо її складення.

Позивачем не надано суду належних,допустимих,достовірних та достатніх доказів щодо нескоєння їм правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1-5 ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З системного аналізу вимог чинного законодавства та обставин справи колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції щодо часткового задоволення позову.

Колегія суддів, вважає, що неправильне застосування судом 1-ої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що знайшло своє відображення у неправильному тлумаченні закону, що в свою чергу призвело до неправильного вирішення справи - є підставами для задоволення апеляційної скарги , скасування рішення суду 1-ої інстанції та ухвалення нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ч.1-2 ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно п.2 ч.1 ст.315 КАС України ,за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення;

Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Згідно ч.4 ст.243 КАС України ,судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Відповідно до ч. 5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Згідно зі ст.. 272 КАС України судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288 цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст.ст. 250,311,317, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України - задовольнити.

Рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 18 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції у м.Миколаєві Департаменту патрульної поліції про оскарження рішень, дій, бездіяльності - скасувати.

Прийняти нове, яким у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 -відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текс судового рішення складений та підписаний 26 березня 2019 року.

Головуючий суддя Потапчук В.О.
Судді Семенюк Г.В. Шляхтицький О.І.