Справа № 826/9825/18
Суддя: Шурко Олег Іванович
Дата ухвалення: 2019-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/9825/18 Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Патратій О.В. Суддя-доповідач Шурко О.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Василенка Я.М., Кузьменка В.В.,

при секретарі Коцюбі Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 жовтня 2018 року в справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптимал Трейд» до Головного управління ДФС у м. Києві визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Оптимал Трейд» звернулося до суду із адміністративним позовом до Головного управління ДФС у м. Києві (далі по тексту - ГУ ДФС у м. Києві) в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 14 червня 2018 року за формою «ВЗ», яким відмовлено в сумі бюджетного відшкодування податку на додану вартість на 69 639 118, 00 гривень та визнати погодженою суму бюджетного відшкодування у розмірі 69 639 118,00 грн., на яку було відмовлено в відшкодуванні податку на додану вартість згідно вказаного податкового повідомлення-рішення.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 жовтня 2018 року зазначений адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши сторін, що прибули у судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Частиною 1 ст. 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, в період з 22.02.2018 року по 06.03.2018 року, на підставі наказу ГУ ДФС м. Києва від 15.02.2018 № 2494, відповідно до п.п. 78.1.8, п.78.1 ст. 78 глави 8 Податкового кодексу України ГУ ДФС у м. Києві було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «ОПТИМАЛ ТРЕЙД» з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за грудень 2017 року (декларація з ПДВ від 19.01.2018 вх. , уточнюючий розрахунок від 25.01.2018 №, уточнюючий розрахунок від 19.02.2018 № ).

За результатами зазначеної перевірки ГУ ДФС у м. Києві було складено акт про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ОПТИМАЛ ТРЕЙД» (податковий номер 41583742) з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за грудень 2017 року № 233/26-15-14-04-01/41583742 від 15.03.2018 (надалі за текстом - акт).

Так, документальною позаплановою перевіркою встановлено порушення ТОВ «Оптімал Трейд» вимог Податкового кодексу України в частині достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за грудень 2017 року.

Зокрема, на порушення п.200.4 ст. 200 ПУ України ТОВ «Оптімал Трейд» завищено суму бюджетного відшкодування ПДВ за грудень 2017 у розмірі 122 000 000,00 грн., у зв'язку з чим позивачу відмовлено у наданні суми бюджетного відшкодування ПДВ за грудень 2017 року у розмірі 122 000 000,00 грн.

04.04.2018 року, на підставі вказаного акту перевірки, ГУ ДФС у м. Києві було винесене податкове повідомлення-рішення № , яким ТОВ «Оптімал Трейд» зменшено суму бюджетного відшкодування, у зв'язку з порушенням вимог п.200.4. ст.200 ПК України на 122 000 000,00 грн.

Не погоджуючись з податковим повідомленням-рішенням № від 04.04.2018 року ТОВ «Оптімал Трейд» звернулось з скаргою до ДФС України, за наслідками розгляду якої, останнім прийнято Рішення про результати розгляду скарги №20067/6/99-99-11-01-02-25 від 11.06.2018 року, а саме: податкове повідомлення-рішення від 04.04.2018 № у частині заявленого бюджетного відшкодування з ПДВ сум передплат (авансові платежі) постачальника товарів по яких фактична поставка товарів (послуг) не здійснена - скасоване, а в іншій частині зазначене ППР залишене без змін.

За наслідками вищезазначеного Рішення про результати розгляду скарги відповідачем винесене нове податкове повідомлення-рішення № 30931404 від 14.06.2018 року, згідно якого ТОВ «Оптімал Трейд» відмовлено в сумі бюджетного відшкодування у зв'язку з порушенням вимог п.200.4. ст.200 ПК України на суму 69 639 118,00 грн.

Вважаючи оскаржуване ППР необґрунтованим, протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з позовом до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Приймаючи рішення про часткове задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що як в акті перевірки, так і під час розгляду справи відповідач фактично підтвердив, що порушення в обліку та визначені сум податкового кредиту та податкових зобов'язань у ТОВ «Оптімал Трейд» відсутні.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ТОВ «Оптімал Трейд» було укладено договір від 01.12.2017 року № 17/566 з ПАТ «Дніпровський коксохімічний завод» на поставку товарів, а саме: горішок коксовий клас крупності 10-25 мм, марка ГК 3, дрібняк коксовий, марка МК 2, кокс доменний ТОВ «МЕТІНВЕСТ ХОЛДІНГ» марка КДМ1.

Фактична поставка продукції згідно вказаного договору та оплата отриманого товару підтверджується наданими до перевірки документами, а саме: платіжними дорученнями, банківськими виписками, що підтверджують здійснення на 1 027 000 000 грн., у т. ч. ПДВ 171 166 666,7 грн., рахунками, актами приймання - передачі продукції за грудень 2017р. на 547 834 708,48 грн., у т. ч. ПДВ 91 305 784,74 грн.

ТОВ «Оптимал Трейд» включено до розрахунку бюджетного відшкодування з ПДВ операції по ПАТ «Дніпровський коксохімічний завод»:

- по яких здійснено оплату та закрито актами - приймання передачі на 69 639 118 грн.;

- по яких здійснено попередню оплату (авансові платежі), але станом на 31.12.2017 відсутнє фактичне надання/передача послуг/товарів на 52 360 882 грн.

В подальшому товар, який було придбано у ПАТ «Дніпровський коксохімічний завод» згідно договору від 01.12.2017 року № 17/566 та включено позивачем до розрахунку бюджетного відшкодування, було реалізовано на користь ПАТ «ДМК».

Так, згідно договору № 17-1008-02 від 01.12.2017 ТОВ «Оптимал Трейд» поставило ПАТ «ДМК» горішок коксовий клас крупності 10-25 мм, марка ГК 3, дрібняк коксовий, марка МК 2, кокс доменний ТОВ «МЕТІНВЕСТ ХОЛДІНГ» марка КДМ1 на суму 93 131 907,76 грн. ПДВ.

Як зазначено контролюючим органом, станом на 31.12.2017 року згідно pax. 361 рахується дебетове сальдо та відповідно ТОВ «Оптимал Трейд» не відображено в податковій декларації за грудень 2017 року операції по реалізації у зв'язку із застосуванням касового методу ведення податкового обліку відповідно до п. 44 підрозд. 2 розд. XX ПКУ.

Таким чином, за висновком посадових осіб податкового органу, при відображенні ТОВ «Оптимал Трейд» у декларації за грудень 2017 року від'ємного значення між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту на 200 469 339 грн. (р. 19 декларації), сума від'ємного значення попередніх та поточного звітного (податкового) періоду, що не перевищує суму, обчислену відповідно до п. 2001.3 ст. 2001 нього Кодексу на момент подання податкової декларації у сумі 200 469 339 грн. (р. 19.1 декларації) суми від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у сумі 78 469 339 грн. (р. 21 декларації), бюджетного відшкодування з ПДВ на рахунок платника у банку у сумі 122 000 000 грн. (р. 20.2.1 декларації) та у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету у сумі 0 грн. (р. 20.2.2) встановлено порушення.

З огляду на вищевказане податковий орган дійшов висновку про порушення ТОВ «Оптімал Трейд» п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України та завищення суми бюджетного відшкодування ПДВ за грудень 2017 у розмірі 122 000 000,00 грн., у зв'язку з чим позивачу відмовлено у наданні суми бюджетного відшкодування ПДВ за грудень 2017 року у розмірі 122 000 000,00 грн.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України та Податковим кодексом України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі по тексту - ПК України).

Підпунктом 14.1.178 пункту 14.1 статті 14.1 ПК України визначено, що податок на додану вартість - непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу.

Податкове зобов'язання для цілей розділу V цього Кодексу, згідно зі пп. 14.1.179 п. 14.1 ст. 14 ПК України, - загальна сума податку на додану вартість, одержана (нарахована) платником податку в звітному (податковому) періоді.

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно зі п. 200.4 ст. 200 ПК України, при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

За змістом п. 185.1 ст. 185 ПК України об'єктом оподаткування є операції платників податку з:

- постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

- постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

- ввезення товарів на митну територію України.

Відповідно до п. 187.1 статті 187 ПК України визначено, що датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

За операціями з поставки товарів суб'єкти підприємницької діяльності можуть застосовувати касовий метод податкового обліку відповідно до підпункту 14.1.266 пункту 14.1 статті 14 ПК України.

Відповідно до п. 188.1 ст. 188 ПК України, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв'язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів). При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче їх собівартості, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком: товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню; газу, який постачається для потреб населення.

Пунктом 198.5 статті 198 ПК України визначено, що платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об'єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) та місце постачання яких розташоване за межами митної території України;

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов'язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних.

З метою застосування цього пункту податкові зобов'язання визначаються по товарах/послугах, необоротних активах:

придбаних для використання в неоподатковуваних операціях - на дату їх придбання;

придбаних для використання в оподатковуваних операціях, які починають використовуватися в неоподатковуваних операціях, - на дату початку їх фактичного використання, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

У разі якщо на момент перевірки платника податку контролюючим органом в акті вибіркової (часткової) інвентаризації, проведеної платником податку на вимогу такого органу, виявлено нестачу придбаних таким платником товарів (крім випадку, якщо така нестача обумовлена знищенням внаслідок дії обставин непереборної сили, що підтверджується відповідно до законодавства), для цілей розділу V цього Кодексу такі товари вважаються використаними платником податку в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Згідно зі п. 189.1 ст. 189 ПК України, у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.

У пункті 198.3 ст. 198 ПК України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

При цьому згідно з п. 198.2. ст. 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: - дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; - дата отримання платником податку товарів/послуг.

Пунктом 198.6. ст. 198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних / розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 1095 календарних днів з дати складення податкової накладної / розрахунку коригування. Суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних / розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні / розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 1095 календарних днів з дати складення податкових накладних / розрахунків коригування до таких податкових накладних, у тому числі для платників податку, які застосовують касовий метод.

Пунктом 201.10 ст. 201 ПК України передбачено, що податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який ідійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Не дає права отримувачу (покупцю) на віднесення сум податку на додану вартість до податкового кредиту: - відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту (абз. 21 п.201.10. ст.201 ПК України); - складення податкової накладної платником податку, звільненим від сплати податку за рішенням суду, після набрання чинності таким рішенням суду (п.201.9. ст.201 ПК України).

В даному випадку, з акту перевірки вбачається, що в ньому відсутні зауваження до податкових накладних взаємовідносинам з контрагентом позивача - постачальником ПАТ «Дніпровський коксохімічний завод» норм ст. 201 ПК України та Порядку заповнення податкових накладних або їх відсутності.

Таким чином, позивач, на підставі п. 198.1, п. 198.2, 198.3, п.198.6 ст.198 ПК України та при наявності податкових накладних, оформлених відповідно ст. 201 ПК України та зареєстрованих в ЄРПН, правомірно скористався своїм законним правом на включення в податковий кредит суми ПДВ по податковим накладним зазначеного контрагента-постачальника.

Проте, як зазначається в цих же висновках, товар, що постачався і оплату за який не було проведено, відображаються із застосуванням касового методу ведення податкового обліку відповідно до п.44 підрозділу 2 розділу XX Податкового Кодексу України, а отже датою виникнення податкового зобов'язання є дата зарахування коштів на рахунок платника від покупця товарів.

Також, в пункті 3.19 акту перевірки зазначено, що станом на дату подання податкової декларації за грудень 2017, за даними системи електронного адміністрування сума ліміту становить 33 803 838 гривень.

Проте, відповідно до даних системи електронного адміністрування станом на 19.01.2018 року 12:51:59 сума ліміту становила 225 080 547,79 грн., що підтверджується Квитанцією № 2 до Податкової декларації з податку на додану вартість за грудень 2017 року, в якій значиться сума ліміту у розмірі 225 080 547,79 грн.

Відповідно до п. 200.1. ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Як вбачається з акту перевірки № 233/26-15-14-04-01/41583742 від 15.03.2018 року та матеріалів справи, за звітний період сума податкових зобов'язань ТОВ «Оптімал Трейд» становить 169 126 444 грн., і зазначена сума є підтвердженою під час перевірки співробітниками ГУ ДФС у м. Києві, відповідно до даних, зазначених в стовпці «З» таблиці, наведеної у пункті 3.16 Акту перевірки.

За звітний період сума податкового кредиту ТОВ «Оптімал Трейд» становить 369 595 783 грн., і зазначена сума є підтвердженою під час перевірки співробітниками ГУ ДФС у м. Києві, відповідно до даних, зазначених в стовпці « 5» таблиці, наведеної у пункту 3.16 Акту перевірки.

Отже, враховуючи вищезазначені підтверджені суми, сума, розрахована в порядку 200.1. статті 200 ПК України має від'ємне значення у розмірі 200 469 339 грн.

Як встановлено підпунктом «б» п. 200.4. ст. 200 ПК України, при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету.

Отже, зазначена вище сума, обчислена відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації становила 225 080 547,79 грн., що підтверджується також даними зазначеними у Квитанції № 2 до Податкової декларації з податку на додану вартість за грудень 2017 року.

Крім того, в акті перевірки № 233/26-15-14-04-01/41583742 від 15.03.2018 року зазначено наступне:

- перевіркою операцій з постачання (експорту, імпорту) послуг порушень не встановлено (пункт 3.6. Акту);

- при перевірці ТОВ «Оптімал Трейд» не встановлено порушень при здійснені операцій із попередньої оплати за товарно-матеріальні цінності, (пункт 3.7. Акту);

- станом на час проведення перевірки за результатами опрацювання податкових періодів, починаючи з періоду виникнення від'ємного значення, не встановлено включення ТОВ «Оптімал Трейд» до складу податкового кредиту за перевіряємий період податкових накладних, які зареєстровані з порушенням терміну у Єдиному реєстрі податкових накладних в перевіряємому періоді. (3.12. Акту);

- за результатами опрацювання податкових періодів, починаючи з періоду виникнення від'ємного значення, не встановлено наявність розбіжностей у податковій звітності, (пункт 3.14.1 Акту).

Тобто, в Акті перевірки контролюючий орган фактично підтвердив, що порушення в обліку та визначені сум податкового кредиту та податкових зобов'язань у ТОВ «Оптімал Трейд» відсутні.

Проте, на думку відповідача, не можна використовувати при розрахунку суми податку відповідно до пункту 200.1. статті 200 ПК України суми податкового кредиту, що виникли з операцій за товаром, який вже був проданий, та якщо суми були сплачені як передплата за товар.

Колегія суддів апеляційної інстанції не бере до уваги зазначені доводи апелянта, оскільки вони не регулюються нормами чинного законодавства і жодною правовою нормою не зазначено таку заборону.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що наведені обставини свідчать, що відповідач формально підійшов до встановлення правомірності ведення позивачем свої господарської діяльності та відносин з контрагентом.

Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції зазначає про необхідність дотримуватися позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом».

Так, наведені податковим органом аргументи не є належними та допустимими доказами в розумінні адміністративного судочинства, та за своєю суттю є лише припущеннями.

У рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах «Інтерсплав» проти України (2007 рік, заява №803/02), «Булвес» АД проти Болгарії (2009 рік, заява №3991/03) і «Бізнес Супорт Центр» проти Болгарії (2010 рік, заява №6689/03), зазначено, що перевіряючи відповідність позбавлення права на податковий кредит/бюджетне відшкодування вимогам статті 1 Протоколу №1, Європейський суд з прав людини застосовував принцип пропорційності. Цей принцип є складовою частиною принципу верховенства права і вимагає додержання «справедливого балансу» між вимогами публічного інтересу та захистом прав приватних осіб, у реалізацію яких здійснюється втручання держави.

Провівши відповідну оцінку, Європейський Суд з прав людини визнав, що «справедливий баланс» не додержується, коли платника податку на додану вартість позбавляють права на податковий кредит/бюджетне відшкодування за відсутності доказів його залучення до протиправної діяльності, пов'язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування, чи доказів того, що йому було відомо/повинно було відомо про таку діяльність його постачальників.

Аналіз наведених положень дає підстави колегії суддів апеляційної інстанції дійти висновку, що податковим органом не доведена правомірність та обґрунтованість спірного податкового повідомлення-рішення № від 14 червня 2018 року, з урахуванням вимог чинного законодавства України, а тому воно підлягає скасуванню.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що принцип обґрунтованості рішення суб'єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються, а в рішенні від 27.09.2010 по справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» - що ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Верховенство права є найважливішим принципом правової держави. Змістом цього принципу є пріоритет (тобто верховенство) людини, її прав та свобод, які визнаються найвищою соціальною цінністю в Україні. Цей принцип закріплено у ст. 3 Конституції України.

Окрім того, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Як зазначено в п. 4.1 Рішення Конституційного суду України від 02.11.2004 р. N 15-рп/2004 суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях визначив окремі ознаки принципу верховенства права у розбудові національних систем правосуддя та здійсненні судочинства, яких мають дотримуватись держави - члени Ради Європи, що підписали Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги правову позицію, яка висвітлена в п. 9 мотивувальної частини рішення Конституційного суду України від 30.01.2003 р. N 3-рп/2003, а саме: «Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13)».

Також, колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, яка викладена в справі «Пономарьов проти України» (пункт 40 мотивувальної частини рішення від 3 квітня 2008 року), в якому Суд наголосив, що «право на справедливий судовий розгляд», яке гарантовано п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду.

У справі «Сокуренко і Стригун проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 Конвенції не зобов'язує держав - учасників Конвенції створювати апеляційні чи касаційні суди. Однак там, де такі суди існують, необхідно дотримуватись гарантій, визначених у статті 6» (пункт 22 мотивувальної частини рішення від 20 липня 2006 року).

Колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В даному випадку, відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не доведено правомірність своїх дій та не надано обґрунтованих доводів прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, відповідно до норм чинного законодавства.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Обставини, викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки є необґрунтованими та не є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.

В зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у м. Києві - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 жовтня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя: Шурко О.І.

Судді: Василенко Я.М.

Кузьменко В.В.