Справа № 460/2542/18
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2019 рокуЛьвів№ 857/3973/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Пліша М.А., Шинкар Т.І.,

за участі секретаря судового засідання Сердюк О.Ю.,

позивач: не з'явився

відповідач: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2018 року у справі № 460/2542/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинення певних дій,-

суддя в 1-й інстанції - Недашківська К.М.,

час ухвалення рішення - не зазначено,

місце ухвалення рішення - м. Рівне,

дата складання повного тексту рішення - 08.11.2018 року,-

В С Т А Н О В И В:

05 жовтня 2018 року позивач - ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до відповідача- Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області та просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо порушень вимог частини першої та частини третьої статті 24 та абзацу 3 частини першої статті 40, частини четвертої статті 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»; зобов'язати відповідача відповідно до частини першої та частини третьої статті 24 та абзацу 3 частини першої статті 40, частини четвертої статті 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» виключити з розрахунку заробітної плати для обчислення пенсії періодів з нульовими оплатами страхових внесків з 01 квітня 2003 року по 31 грудня 2003 року, одного дня 31 травня 2006 року, періоду, набутого на пенсії, з 01 червня 2006 року по 31 грудня 2007 року, з 01 квітня 2008 року по 31 жовтня 2008 року, та провести перерахунок призначеної пенсії за віком відповідно до частини першої та частини третьої статті 24, абзацу 3 частини першої статті 40, частини четвертої статті 42, частини другої статті 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» з 01 жовтня 2017 року, виключивши з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, періоди з 01 липня 2000 року по 01 грудня 2000 року, з 02 липня 2001 року по 31 грудня2003 року, з 31 травня 2006 року по 27 грудня 2006 року, з 01 січня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 01 квітня 2008 року по 31 жовтня 2008 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що після ознайомлення 01 липня 2018 року з розрахунком заробітної плати, на підставі якого його було переведено на пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», виявив порушення норм законодавства щодо оптимізації розрахунку пенсії. Зокрема, відповідачем в розрахунок включено страховий стаж з нульовими оплатами страхових внесків, для обрахунку пенсійної виплати брався період страхового стажу з 01 січня 1991 року по 31 грудня 1995 року та за весь період страхового стажу з 01 липня 2000 року по 31 жовтня 2006 року, без урахування права особи на оптимізацію, тобто вибору найбільш сприятливого періоду та виключення з розрахунку несприятливих періодів. Відповідач при переведенні на інший вид пенсії виконав розрахунок формально, внаслідок чого взяв для обрахунку період з 01 серпня 1979 року по 31 липня 1984 року, тобто несприятливий для позивача період. Позивач звертався до відповідача з заявами з вимогою про усунення порушень та виконати перерахунок пенсії. Однак, відповідач відмовив йому в перерахунку. Вважає, що розрахунок пенсії не відповідає вимогам абзацу 3 пункту 1 статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», тому просить суд визнати протиправною бездіяльність відповідача та зобов'язати виключити з розрахунку заробітної плати для обчислення пенсії період з нульовими оплатами страхових внесків з 01 квітня 2003 року по 31 грудня 2003 року, один день - 31 травня 2006 року, період з 01 червня 2006 року по 31 грудня 2007 року, з 01 квітня 2008 року по 31 жовтня 2008 року та провести відповідний перерахунок.

РішеннямРівненського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2018 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною відмову Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області у виключенні періодів страхового стажу для здійснення оптимізації розміру пенсії ОСОБА_1. Зобов'язано Рівненське об'єднане Управління Пенсійного фонду України Рівненської області виключити із розрахунку заробітної плати для обчислення пенсії за віком ОСОБА_1 періоди, визначені ОСОБА_1: з 01 квітня 2003 року по 31 грудня 2003 року, 31 травня 2006 року, з 01 червня 2006 року по 31 грудня 2007 року, з 01 квітня 2008 року по 31 жовтня 2008 року. Зобов'язано Рівненське об'єднане Управління Пенсійного фонду України Рівненської області провести перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 з 01 жовтня 2017 року, виключивши із розрахунку заробітної плати для обчислення пенсії періоди, визначені ОСОБА_1: з 01 квітня 2003 року по 31 грудня 2003 року, 31 травня 2006 року, з 01 червня 2006 року по 31 грудня 2007 року, з 01 квітня 2008 року по 31 жовтня 2008 року.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач - Рівненське об'єднане Управління Пенсійного фонду України Рівненської області, оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права. Просять скасувати рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2018 року та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що заробітна плата для обчислення розміру пенсії за віком визначена правильно, у тому числі виключення періодів страхового стажу з урахуванням вимог частини 1 та частини 3 статті 24 та абзацу 3 частини 1 статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відповідно, підстави для здійснення перерахунку пенсії позивача відповідно до вказаної норми Закону відсутні. Апелянт звертає увагу, що при призначенні (перерахунку) пенсій здійснюються автоматизованим способом за допомогою програмного забезпечення, розробленого Інформаційно-обчислюваним центром Міністерства соціальної політики України. Таким чином, найбільш вигідний варіант оптимізації обирається автоматично.

Позивачем - ОСОБА_1 подано відзив на апеляційну скаргу. Вважає, що апеляційна скарга подана відповідачем безпідставно з мотивів викладених в відзиві на апеляційну скаргу. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю - доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 18 січня 2005 року ОСОБА_1 призначено дострокову пенсію за віком на умовах, визначених статтею 26 Закону України «Про зайнятість населення» та відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

З 13 лютого 2009 року позивачу на виконання судових рішень (постанова Рівненського міського суду від 08 жовтня 2010 року у справі №2а-613/10, постанова Рівненського міського суду від 23 січня 2014 року у справі №569/23238/13-а) було призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність».

З 01 жовтня 2017 року позивача переведено на пенсію за віком на умовах, передбачених Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Після ознайомлення позивача 01 липня 2018 року з розрахунком заробітної плати, за яким було здійснено переведення на інший вид пенсії, ОСОБА_1 виявив певні помилки при розрахунку пенсії щодо неправильного включення страхового стажу та 09 липня 2018 року подав заяву про здійснення перерахунку (а.с.20).

Рівненське об'єднане управління Пенсійного фонду України 13 липня 2018 року надало відповідь позивачу за №299/10, де вказало, що оптимізація заробітної плати для обчислення пенсії застосовується у разі звернення з 01 липня 2013 року або перерахунком пенсії з урахуванням заробітної плати за періоди страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії. Заробітна плата для обчислення пенсії визначена з урахуванням положень статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в редакції, чинній на час призначення пенсії у 2005 році: з періоду, за який врахована заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії (123 місяці) виключено період страхового стажу з 01 грудня 2001 року по 31 грудня 2003 рік, з 31 травня 2006 року по 27 грудня 2006 рік, з 01 січня 2007 року по 31 грудня 2007 рік, з 01 квітня 2008 року по 31 жовтня 2008 рік- 52 місяці. Тому періоди включені правильно, найбільш вигідний варіант оптимізації обирається автоматично. Тому, орган Пенсійного фонду України відмовив позивачу у перерахунку пенсії.

Вважаючи бездіяльність відповідача - Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України протиправною, позивачзвернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що при перерахунку пенсії позивачу, період нарахування заробітку для визначення розміру пенсії може бути визначений за вибором особи, яка звернулася за пенсією. Таким чином, відповідач здійснив переведення позивача на пенсію за віком з 1 жовтня 2017 року без врахування усіх матеріалів його пенсійної справи, внаслідок чого зробив розрахунок пенсії позивача, включивши невигідні для пенсіонера страхові періоди, чим порушив його права та охоронювані законом інтереси, які підлягають судовому захисту. Суд вважає неправомірною відмову відповідача у виключенні періодів страхового стажу для здійснення оптимізації розміру пенсії позивача та вважає за необхідне зобов'язати відповідача виключити із розрахунку заробітної плати для обчислення пенсії позивачу періоди, визначені позивачем.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального та процесуального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Таким чином, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є конституційним правом позивача.

11 жовтня 2017 набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» №2148-VIII від 03 жовтня 2017 року, пунктом 19 розділу I якого внесено ряд змін до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09 липня 2003 року (далі - Закон №1058), а підпунктом 27 цього пункту доповнено розділ XV «Прикінцеві положення» Закону, зокрема, пунктами 4-3 - 4-7.

Пунктом 4-3 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09 липня 2003 року передбачено, що пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

Згідно пункту 4-7 вказаного розділу встановлено, що особам, пенсії/щомісячне довічне грошове утримання яким призначені відповідно до законів України «Про Кабінет Міністрів України», «Про державну службу», «Про Національний банк України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про судоустрій і статус суддів», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», Митного кодексу України, Податкового кодексу України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України, розмір яких з урахуванням перерахунку, передбаченого пунктом 4-3 цього розділу, розрахований за нормами цього Закону, буде більший, проводиться автоматичне, без їхнього звернення, переведення пенсії на умовах, передбачених цим Законом, за матеріалами пенсійних справ.

Згідно пункту 4-7 розділу XV цього Закону №1058 розрахунок проводиться за матеріалами пенсійної справи і здійснюється за правилами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням додаткових гарантій, наданих пунктом 4-3 розділу XV цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 40 цього Закону №1058 для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв. У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж. За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за особою з інвалідністю I групи або дитиною з інвалідністю віком до 16 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 7, 8 і 9 статті 11 цього Закону. Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Як встановлено з матеріалів справи, позивач на час набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» №2148-VIII від 03 жовтня 2017 року, отримував пенсію призначену відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» №1977-XII від 13 грудня 1991 року.

З 01 жовтня 2017 року позивач переведений на пенсію, що призначається за умовами Закону №1058, оскільки в результаті проведеного відповідачем перерахунку розмір такої пенсії перевищує розмір так званої, наукової пенсії.

Таким чином, орган Пенсійного фонду повинен був розрахувати розмір його пенсії за нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09 липня 2003 року з урахуванням пункту 4-3 розділу XV цього Закону на підставі відповідних матеріалів пенсійної справи, та у випадку, якщо за результатами такого розрахунку розмір пенсії більший - перевести його на пенсію за віком.

Крім того, матеріалами справи підтверджено, що позивач керуючись статтею 40 Закону №1058 скористався своїм правом щодо виключення певного періоду до 60 календарних місяців страхового стажу підряд, оскільки зазначений період становить не більше ніж 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі, а тому для призначення пенсії за віком обрав підтверджену документально заробітну плату за відповідні періоди: а саме з 01 січня 1991 року по 31 грудня 1995 року та з 01 липня 2000 року по 30 червня 2006 року, а період з 01 липня 2006 року по 31 жовтня 2008 року - виключив.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що норма статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09 липня 2003 року у редакції, що діє з 1 жовтня 2017 року, жодним чином не змінює і не скасовує право особи обирати період страхового стажу для обчислення пенсії, в тому числі і права виключати певний період зі стажу при дотриманні певних умов.

При цьому, відповідач, здійснюючи підрахунок пенсії позивача за віком з 1 жовтня 2017 року, крім періоду з 01 січня 1991 року по 31 грудня 1995 року, що підтверджений довідкою ВАТ «Рівненський завод тракторних агрегатів» №732 від 19 жовтня 2009 року та архівною довідкою №863 від 07 грудня 2010 року, взяв весь період страхового стажу позивача з 01 липня 2000 року по 31 жовтня 2008 року, незважаючи на те, що в матеріалах пенсійної справи містяться відомості про те, що період з 01 липня 2006 року по 31 жовтня 2008 року позивачем обрано в якості такого, що виключається зі страхового стажу.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що при перерахунку пенсії позивачу, період нарахування заробітку для визначення розміру пенсії може бути визначений за вибором особи, яка звернулася за пенсією, проте відповідач здійснив переведення позивача на пенсію за віком з 1 жовтня 2017 року без врахування усіх матеріалів його пенсійної справи, внаслідок чого зробив розрахунок пенсії позивача, включивши невигідні для пенсіонера страхові періоди, чим порушив його права та охоронювані законом інтереси, які підлягають судовому захисту, а тому у відповідача були всі підстави для проведення оптимізації пенсії позивача на підставі абзацу третього частини першої статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», тобто виключення з розрахунку заробітку певних періодів після 01 липня 2000 року.

Також, колегія суддів вважає, що виключення періодів страхового стажу може проводитись лише за вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, тобто в даному випадку - за заявою позивача, з врахуванням того, що можливим є виключення періоду до 60 календарних місяців страхового стажу підряд та за умови, що зазначений період становить не більше ніж 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі.

Ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладаються на відповідача.

Разом з тим, відповідачем не надано належних та допустимих доказів щодо існування законодавчих підстав для відмови позивачу у виключенні періодів страхового стажу, визначених самим позивачем, для здійснення оптимізації розміру пенсії, а відтак збільшення її розміру.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, неправомірною відмову відповідача у виключенні періодів страхового стажу для здійснення оптимізації розміру пенсії позивача, а належних захистом порушених прав позивача є зобов'язати Рівненське об'єднане Управління Пенсійного фонду України Рівненської області виключити із розрахунку заробітної плати для обчислення пенсії за віком ОСОБА_1 періоди, визначені ОСОБА_1: з 01 квітня 2003 року по 31 грудня 2003 року, 31 травня 2006 року, з 01 червня 2006 року по 31 грудня 2007 року, з 01 квітня 2008 року по 31 жовтня 2008 року та зобов'язати Рівненське об'єднане Управління Пенсійного фонду України Рівненської області провести перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 з 01 жовтня 2017 року, виключивши із розрахунку заробітної плати для обчислення пенсії періоди, визначені ОСОБА_1: з 01 квітня 2003 року по 31 грудня 2003 року, 31 травня 2006 року, з 01 червня 2006 року по 31 грудня 2007 року, з 01 квітня 2008 року по 31 жовтня 2008 року.

Стосовно доводів апелянта про втручання в дискреційні повноваження колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з Рекомендацією № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 року, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, дискреційним повноваженням є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийняті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.

Частина 2 ст.19 Конституції України гарантує, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Кодексом адміністративного судочинства України також визначено, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов'язання відповідача вчинити певні дії (ч.2 ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України). В цьому випадку суд повинен зазначити, яку саме дію повинен вчинити відповідач.

Рішенням від 16.09.2015 року у справі № 21-1465а15 Верховний Суд України вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Таким чином, колегії суддів вважає, що зобов'язання Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області виключити із розрахунку заробітної плати для обчислення пенсії за віком ОСОБА_1 періоди, визначені ОСОБА_1: з 01 квітня 2003 року по 31 грудня 2003 року, 31 травня 2006 року, з 01 червня 2006 року по 31 грудня 2007 року, з 01 квітня 2008 року по 31 жовтня 2008 року та провести перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 з 01 жовтня 2017 року, виключивши із розрахунку заробітної плати для обчислення пенсії періоди, визначені ОСОБА_1: з 01 квітня 2003 року по 31 грудня 2003 року, 31 травня 2006 року, з 01 червня 2006 року по 31 грудня 2007 року, з 01 квітня 2008 року по 31 жовтня 2008 року не є втручанням в дискреційні повноваження Пенсійного органу.

Згідно з частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до частини 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Так, у пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відтак, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції з вищенаведених мотивів.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ч.1ст.316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись, ч.4 ст.229, ч. 3 ст.243, ст.ст. 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст.ст. 322, 325, 329 КАС України , суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2018 року у справі № 460/2542/18- без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді М. А. Пліш
Т. І. Шинкар
Повне судове рішення складено 26.03.2019 року.