Справа № 265/10319/18
Суддя: Мельник І. Г.
Дата ухвалення: 2019-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/265/41/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2019 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Мельник І.Г., за участю секретаря Гусєвої К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти №3 батальйону Управління патрульної поліції Донецької області Департаменту патрульної поліції Турович Олени Вячеславівни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся із адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови про адміністративне правопорушення від 07 грудня 2018 року серії НК № 640027, винесеної інспектором роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Турович О.В., про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 122 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 гривень.

Адміністративний позов обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова є протиправною, оскільки винесена з порушенням вимог чинного законодавства України, а саме без всебічного та об'єктивного з'ясування інспектором обставин справи, при відсутності достатніх доказів його винуватості в адміністративному правопорушенні, містить у собі посилання на обставини, що в дійсності не мали місце. Зокрема вказав, що його притягнуто до адміністративної відповідальності за проїзд перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофора. Заперечував факт порушення правил дорожнього руху та наголошував, що в момент виїзду на перехрестя був зелений сигнал світлофору та під час руху перехрестям загорівся жовтий сигнал світлофору при цьому він не створював небезпеки для дорожнього руху. Також посилався на пункт 8.11 Правил дорожнього руху, згідно з яким водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

Позивач у судове засідання не з'явився, надавши через канцелярію суду заяву про розгляд справи за його відсутності та про підтримання позовних вимог у повному обсязі.

Відповідач позовні вимоги не визнав, надіслав до суду письмовий відзив, в якому зазначив про законність своїх дій при розгляді справи та складані постанови відносно позивача ОСОБА_1, який в порушення правил дорожнього руху проїхав перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофору. Також представив диск із відеозаписом обставин подій з місця пригоди.

Оскільки сторони надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, а відповідач надав письмовий відзив щодо позовних вимог, в судове засідання не прибули, для розгляду справи не має перешкод та її розгляд здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами на підставі ч.9 ст. 205 КАС України.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пунктом 8.7.3. ґ) Правил дорожнього руху України визначено, що жовтий сигнал світлофору забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Судом встановлено, що 07 грудня 2018 року постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК № 640027 від 07 грудня 2018 року інспектором роти №3 батальйону Управління патрульної поліції Донецькій області Департаменту патрульної поліції Турович О.В. було притягнуто позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КпАП України, а саме за те, що він 07 грудня 2018 року о 18:00 год., керуючи автомобілем марки Dacia Logan, державний номерний знак НОМЕР_1, на перехресті проспекту Нікопольському та вулиці Левченко в місті Маріуполі проїхав на заборонений жовтий сигнал світлофору, чим порушив пункт 8.7.3. ґ ПДР України, за що накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ст.251 КпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, вирішуючи питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відповідачеві слід було довести протиправність правопорушення (проступку), зокрема об'єкт та об'єктивну сторону правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КпАП України, що на думку особи, яка здійснювала розгляд справи про адміністративне правопорушення полягало у протиправному посяганні на встановлені правила користування транспортним засобом в сфері дорожнього руху шляхом порушення вимог п.8.7.3. (ґ) ПДР України, якими водієві забороняється рух через перехрестя на жовтий сигнал світлофору.

При цьому, доведеність вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення підлягає доказуванню шляхом збирання та перевірки доказів, передбачених ст.251 КпАП України. Зокрема такими являються будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Крім цього, у відповідності до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб'єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується, - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб'єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх. Крім того, у зв'язку з тим, що більшість доказів адміністративної справи, як правило, утворюється та зберігається у суб'єкта владних повноважень, ч. 3 ст. 79 КАС України, зобов'язує відповідача подати до суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Так, в обґрунтування правомірності накладення стягнення відповідачем представлено відеозапис з реєстратора службового автомобіля працівників поліції, на якому зафіксовано як службовий автомобіль стоїть вдалі від регульованого перехрестя проспекту Нікопольському та вулиці Левченко, де на жовтий сигнал світлофору перетинають вказане перехрестя декілька легкових автомобілів, ініціювати з відео дані автомобілі неможливо. На відео не вбачається а ні марки автомобілів, а ні їх державні номерні знаки. При цьому початок перехрестя, з якого виїжджав позивач на даному відеозаписі не зафіксовано, так само як і дорожня розмітка «стоп-лінія» або дорожній знак 5.62 «місце зупинки».

За відсутності вказаних даних неможливо достовірно встановити момент виїзду автомобіля на перехрестя на забороняючий (жовтий) або дозволяючий - зелений сигнал світлофору.

Крім того, згідно з пунктом 8.10 ПДР у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 "Місце зупинки", якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Одночасно з цим, відповідно до пункту 8.11 ПДР водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

Отже, з'ясування наявності місця розташування на перехресті дорожньої розмітки 1.12 (стоп-лінія) та/або дорожнього знаку 5.62 «Місце зупинки» та знаходження автомобіля відносно них в момент загорання жовтого сигналу світлофору має вирішальне значення для встановлення відповідності дій водія вимогами пунктів 8.7.3. ґ) та 8.11 Правил дорожнього руху України та виявлення у водія об'єктивної можливості, не застосовуючи екстрене гальмування, зупинити автомобіль перед відповідною дорожньою розміткою та знаком.

З урахуванням того, що швидкість автомобіля була значною та не представлено доказів виїзду автомобіля на перехрестя на забороняючий сигнал світлофору, при тому, що виїзд на перехрестя та його проїзд дозволяється за певних умов, передбачених пунктом 8.11 Правил дорожнього руху, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та порушенні правил дорожнього руху доведена не була.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «Аллене де Рібермон проти Франції», Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов'язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи зазначену практику Європейського суду з прав людини та презумпцію невинуватості, передбачену статтею 62 Конституції України, а також встановлені обставини, суд приходить до висновку, що в матеріалах справи відсутні достатні та достовірні докази порушення позивачем вимог пункту 8.7.3 Ґ Правил дорожнього руху, а саме виїзду на перехрестя на жовтий сигнал світлофору при наявності у водія об'єктивної можливості зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування.

За таких обставин постанова відповідача не може вважатися правомірною та підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 2,9,242-246 КАС, суд

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського роти №3 батальйону Управління патрульної поліції Донецької області Департаменту патрульної поліції Турович Олени Вячеславівни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову у справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК № 640027 від 07 грудня 2018 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КпАП України.

Рішення може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_2, адреса мешкання: АДРЕСА_1.

Відповідач поліцейський роти №3 батальйону Управління патрульної поліції Донецької області Департаменту патрульної поліції Турович Олена Вячеславівна, юридична адреса: вулиця Макара Мазая 16, Маріуполь, Донецька область, 87500.

Суддя: І.Г.Мельник