Справа № 813/386/18
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2019-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №813/386/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 березня 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Брильовського Р.М.

секретар судового засідання Сільник Н.Є.

за участю:

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Комаревцева О.С.

розглянувши у відкритому судовому з асіданні у м. Львові справу за позовом ОСОБА_1 до командира військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на військовій службі,-

Встановив:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до командира військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:

- визнати незаконними та скасувати наказ №102 від 06.11.2017 р;

- поновити ОСОБА_1 на військовій службі.

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що 06.11.2017 ОСОБА_1 звільнено за підп. е п. 1 ч. 8 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу у зв`язку з службовою невідповідністю. Позивач вважає підставу звільнення службова невідповідність надуманою, суперечливою та такою, що не відповідає дійсності. Закон України Про військовий обов`язок і військову службу не містить визначення поняття службової невідповідності, Дисциплінарний статут Збройних Сил України також не містить тлумачення чи роз`яснення наведеної підстави для звільнення військовослужбовців. Відтак, вважає своє звільнення незаконним, наказ №102 від 06.11.2017 протиправним та такий що підлягає скасуванню.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просила такі задовольнити.

Відповідач позов не визнав, долучив до матеріалів справи письмовий відзив на адміністративний позов, в якому зазначив, що вищевказаному рішенню про звільнення ОСОБА_1 з військової служби за службовою невідповідністю передували неодноразові невиконання нею службових обов`язків, які виражалися в порушеннях військової дисципліни, несвоєчасне виконання наказів та розпоряджень командування. Відтак, оскаржуваний наказ прийнято відповідачем правомірно та згідно чинного законодавства.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, просив у задоволенні такого відмовити.

Заслухавши думку позивача та представника відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та встановив таке.

Судом встановлено, що 13 грудня 2016 року між ОСОБА_1 та Міністерством оборони України в особі начальника 179 об`єднаного навчально-тренувального центру військ зв`язку Збройних Сил України укладено контракт Про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу .

Наказом першого заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 01.02.2017 №19-РС (по особовому складу) солдата ОСОБА_1 призначено на посаду начальника радіостанції відділення управління штабу батальйону взводу зв`язку військової частини НОМЕР_2 .

02 лютого 2017 року наказом командира військової частини-польова пошта НОМЕР_2 №33 солдата ОСОБА_1 з 02 лютого 2017 року зараховано до списку особового складу, на всі види забезпечення і вважати такою, що справи і посаду прийняла, приступила до виконання службових обов`язків.

Наказом командира військової частини-польова пошта НОМЕР_2 №43-РС солдата ОСОБА_1 призначено на посаду діловода технічної частини військової частини-польова пошта НОМЕР_2 .

19 травня 2017 року наказом командира військової частини-польова пошта НОМЕР_2 №147 солдата ОСОБА_1 встановлено вважати такою, що справи і посаду прийняла, приступила до виконання службових обов`язків.

На підставі рапорту від 01.11.2018 відповідачем було проведено службове розслідування по факту систематичного порушення військової дисципліни старшим солдатом ОСОБА_1 .

За результатами проведеного службового розслідування було складено Акт від 03.11.2018 та запропоновано оголосити позивачу дисциплінарне стягнення "звільнення з військової служби за контрактом за службовою невідповідністю".

В подальшому, наказом командира військової частини НОМЕР_3 від 03.11.2018 №93 "Про результати службового розслідування по факту систематичного порушення військової дисципліни старшим солдатом ОСОБА_1 " на позивача накладено дисциплінарне стягнення у вигляді "звільнення з військової служби за контрактом за службовою невідповідністю".

Наказом командира з окремого мотопіхотного батальйону (по особовому складу) від 06.11.2018 №68-PC позивача звільнено з військової служби.

Наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 06.11.2018 №102 ОСОБА_1 виключено за списків особового складу.

Позивач вважаючи вказаний наказ протиправним звернувся із даним позовом до суду.

Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку (ч. 3 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Частиною 6 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" визначено види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу.

Згідно з статтею 4 частини 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями, зокрема, шляхом прийняття громадян України на військову службу за контрактом.

У свою чергу, сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 № 551- XIV (далі - Дисциплінарний статут).

Частиною 6 ст.26 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" визначено, що контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби: а) у зв`язку із закінченням строку контракту; б) за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність або обмежену придатність до військової служби; в) за віком - у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі; г) у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів - у разі неможливості їх використання на службі; д) через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких встановлено Кабінетом Міністрів України; е) через службову невідповідність; є) у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі, позбавлення військового звання чи позбавлення права займати певні посади; ж) у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку; з) у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту командуванням (за бажанням військовослужбовця); и) у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; і) у зв`язку з набранням законної сили судовим рішенням, відповідно до якого військовослужбовця притягнуто до відповідальності за адміністративне корупційне правопорушення, пов`язане з порушенням обмежень, передбачених Законом України "Про запобігання корупції"; ї) у зв`язку з неможливістю переведення на іншу посаду у разі безпосереднього підпорядкування близькій особі; й) у зв`язку із встановленням за результатами спеціальної перевірки, яка здійснюється під час доукомплектування Збройних Сил України та інших військових формувань у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці України, відомостей, які не відповідають установленим законодавством вимогам для зайняття посади (прийому на військову службу); к) у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем - жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років; л) у зв`язку із застосуванням заборони, передбаченої частинами третьою та четвертою статті 1 Закону України "Про очищення влади"; м) у зв`язку із закінченням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу за новим контрактом військовослужбовцями, які проходили військову службу за контрактом, укладеним на умовах, передбачених абзацом другим частини третьої статті 23 цього Закону.

Згідно з ч. 8 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" під час дії особливого періоду з військової служби звільняються військовослужбовці, зокрема, через службову невідповідність осіб рядового, сержантського і старшинського (крім прапорщиків, старших прапорщиків, мічманів, старших мічманів) складу у разі невиконання службових обов`язків.

Відповідно до преамбули Дисциплінарного статуту усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг, повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.

Статтею 1 Дисциплінарного статуту встановлено, що військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Відповідно до ст. 2 Дисциплінарного статуту військова дисципліна грунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Статтею 3 Дисциплінарного статуту передбачено, що військова дисципліна досягається шляхом, зокрема: виховання високих бойових і морально-психологічних якостей військовослужбовців на національно-історичних традиціях українського народу та традиціях Збройних Сил України, патріотизму, свідомого ставлення до виконання військового обов`язку, вірності Військовій присязі; особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів; формування правової культури військовослужбовців.

Відповідно до ст. 4 Дисциплінарного статуту військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Згідно з статтею 5 Дисциплінарного статуту стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.

Статтею 45 Дисциплінарного статуту передбачено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

На військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення (стаття 83 Дисциплінарного статуту).

Згідно зі статтею 59 Дисциплінарного статуту командир полку (корабля 1 рангу), бригади має право, зокрема, звільняти з військової служби солдатів (матросів), сержантів (старшин) (крім військовослужбовців строкової служби) за службовою невідповідністю.

Пунктом 84 Дисциплінарного статуту визначено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

При цьому, положеннями статті 86 Дисциплінарного статуту встановлено, що якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Судом встановлено, що 01.11.2017 начальником штабу першим заступником командира військової частини НОМЕР_3 капітаном ОСОБА_2 подано рапорт командиру військової частини НОМЕР_3 про призначення службового розслідування по факту систематичного порушення військової дисципліни та несвоєчасного виконання наказів, розпоряджень діловодом технічної частини військової частини НОМЕР_3 старшим солдатом ОСОБА_1 .

01.11.2017 наказом командира військової частини НОМЕР_3 №92 призначено службове розслідування, під час якого встановлено, що старший солдат ОСОБА_1 під час проходження військової служби на посаді діловода технічної частини систематично порушує військову дисципліну, несвоєчасно виконує накази та розпорядження командування частини за що неодноразового притягувалась до дисциплінарної відповідальності.

Так, 17.03.2017 діловод технічної частини старший солдат ОСОБА_1 неналежно виконувала покладені на неї службові обов`язки, чим допустила порушення військової дисципліни, за що наказом командира військової частини НОМЕР_3 від 18.03.2017 №62 притягнута до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення дисциплінарного стягнення догана .

Доказів того, що вказаний наказ оскаржувався та був скасований суду не надано.

У судовому засіданні позивач пояснила, що не оскаржувала цей наказ, оскільки не мала часу та можливості у зв`язку з проходженням військової ї служби.

Окрім цього, 18.03.2017 діловод технічної частини старший солдат ОСОБА_1 порушила абзац 2 частини другої статті 340 Статуту внутрішньої служби ЗС України, чим допустила порушення військової дисципліни, за що наказом командира військової частини НОМЕР_3 від 24.03.2017 №68 притягнута до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення дисциплінарного стягнення сувора догана .

Доказів того, що цей наказ позивачем оскаржувався та був скасований суду не надано.

У судовому засіданні позивач пояснила, що не оскаржувала цей наказ, оскільки не мала часу та можливості у зв`язку з проходженням військової ї служби.

Крім цього, 01.11.2017 діловод технічної частини старший солдат ОСОБА_1 не виконала розпорядження командира військової частини НОМЕР_3 , чим порушила військову дисципліну, за що командиром військової частини НОМЕР_3 01.11.2017 притягнута до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення дисциплінарного стягнення сувора догана (оголошено усно).

Пояснень систематичного порушення військової дисципліни, несвоєчасного виконання наказів та розпоряджень командування частини старший солдат ОСОБА_1 не надала, про що складено акт від 02.11.2017.

Згідно з службовою характеристикою старший солдат ОСОБА_1 зарекомендувала себе з негативної сторони. До виконання службових обов`язків відносилась не завжди сумлінно. Не вміє виділяти головний напрямок при вирішенні поставлених наказів та розпоряджень. В повсякденній службовій діяльності накази та розпорядження командирів не завжди виконує чітко та в установлені строки. Не виявляє повагу до командирів та старших за військовим званням. Згідно висновків та рекомендацій безпосереднього начальника позивача не відповідає займаній посаді.

03.11.2017 командиром військової частини НОМЕР_3 майором ОСОБА_3 в присутності офіцерів капітана ОСОБА_2 , майора ОСОБА_4 , лейтенанта юстиції ОСОБА_5 , молодшого лейтенанта ОСОБА_6 проведено бесіду з діловодом технічної частини старшим солдатом ОСОБА_1 , під час якої повідомлено, що за неналежне виконання своїх службових обов`язків, систематичне порушення військової дисципліни, несвоєчасне виконання наказів та розпоряджень командування, порушення вимог статей 11,16,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на неї буде накладено дисциплінарне стягнення звільнення з військової служби за контрактом за службовою невідповідністю і позбавлено премії за особистий внесок в загальні результати служби за результатами служби у листопаді 2017 році. Роз`яснено право оскарження прийнятого рішення в місячний термін до командира військової частини НОМЕР_1 або до суду. Про проведену бесіду ОСОБА_1 особисто розписалась на аркуші бесіди.

Факт неналежного виконання своїх службових обов`язків, систематичне порушення військової дисципліни, несвоєчасне виконання наказів та розпоряджень командування, порушення вимог статей 11,16,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України підтверджено належними та допустимими доказами, які встановлені службовим розслідуванням.

Оцінюючи обґрунтованість вищеозначеного висновку, суд виходить із того, що відповідний висновок був прийнятий на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, які були досліджені під час перевірки і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню.

03.11.2017 за результатами службового розслідування командиром військової частини НОМЕР_3 видано наказ №93 згідно з яким: за неналежне виконання своїх службових обов`язків, систематичне порушення військової дисципліни, несвоєчасне виконання наказів та розпоряджень командування, порушення вимог статей 11,16,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на діловода технічної частини старшого солдата ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення звільнення з військової служби за контрактом за службовою невідповідністю; на підставі пункту 31.10 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяких іншим особам, затвердженого наказом міністра оборони України від 11.06.2018 р №260 за особистий внесок в загальні результати служби за результатами служби у листопаді місяці 2017 року позбавлено премії в повному обсязі.

Наказом командира з окремого мотопіхотного батальйону (по особовому складу) від 06.11.2018 №68-PC позивача звільнено з військової служби.

Наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 06.11.2018 №102 виключено за списків особового складу.

Крім того слід наголосити увагу на тому, що наказ командира військової частини НОМЕР_3 від 03.11.2018 №93 "Про результати службового розслідування по факту систематичного порушення військової дисципліни старшим солдатом ОСОБА_1 ", яким на позивача накладено дисциплінарне стягнення у вигляді "звільнення з військової служби за контрактом за службовою невідповідністю" та наказ командира з окремого мотопіхотного батальйону (по особовому складу) від 06.11.2018 №68-PC, яким позивача звільнено з військової служби позивачем не оскаржувалися і на час розгляду справи в суді скасовані не були та не є предметом спору у цій адміністративній справі.

Суд наголошує, що спірний наказ командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 06.11.2018 №102 ОСОБА_1 , яким її було виключено за списків особового складу був прийнятий у зв`язку з реалізацією наказу від 06.11.2017 №68-РС, а наказ від 06.11.2017 №68-РС був прийнятий у зв`язку з реалізацією наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 03.11.2017 №93.

Суд враховує, що на момент прийняття наказу про звільнення ОСОБА_1 в неї було три чинних дисциплінарних стягнення, які на момент прийняття рішення про звільнення зняті з військовослужбовця не були. Суд зазначає, що ці накази, якими на позивача були накладені дисциплінарні стягнення не є предметом спору у цій адміністративній справі, а тому суд не може давати правову оцінку цим наказам.

Також в судовому засіданні позивач не заперечувала той факт, що будучи військовослужбовцем, притягалася до дисциплінарної відповідальності, які нею не оскаржувались у встановленому законодавством порядку.

Відтак, в ході розгляду справи судом не встановлено, а позивачем не надано доказів щодо підтвердження протиправності оскаржуваного наказу№102 від 06.11.2017.

Суд також враховує, що хоча застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Відтак, наявність дисциплінарних стягнень, попередня поведінка ОСОБА_1 також були враховані відповідачем при розгляді питання про звільнення зі служби.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» встановлено: «Ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами».

Виходячи з наведених обставин у сукупності, суд вважає, що в даному випадку були наявні достатні умови для звільнення позивача із військової служби згідно п. е п.1 ч.8 ст.26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу , а тому спірний наказ відповідача є правомірним.

Оскільки суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги про визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 06.11.2018 №102, похідна позовна вимога про поновлення на військовій службі позивача теж не підлягає до задоволення.

Щодо тверджень позивача, що Закон України Про військовий обов`язок і військову службу не містить визначення поняття службової невідповідності , то такі судом не беруться до уваги, оскільки в ч.8 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" передбачено, що під час дії особливого періоду з військової служби звільняються військовослужбовці, зокрема, через службову невідповідність осіб рядового, сержантського і старшинського (крім прапорщиків, старших прапорщиків, мічманів, старших мічманів) складу у разі невиконання службових обов`язків.

Частиною 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно дост. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, у рішенні «Пеллеґрін проти Франції» від 08.12.1999 Європейський суд з прав людини надав автономне тлумачення терміну «Державна служба». З цією метою Суд запровадив функціональний критерій, що визначається характером обов`язків і функцій службовця. Ті, що обіймають посади, які передбачають виконання функцій, пов`язаних із забезпеченням загальних інтересів, або участь у здійсненні повноважень, наданих за публічним правом, наділені часткою суверенної влади держави. Отже, держава має законний інтерес вимагати від таких посадових осіб особливих відносин довіри і лояльності. З іншого боку, стосовно інших посад, які не містять такого аспекту «державного управління», цього інтересу немає (п.п. 60,65 рішення).

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доводи позивача, якими вона обґрунтовувавала свої позовні вимоги не знайшли свого підтвердження впродовж розгляду справи та спростовуються наведеними в рішенні суду обставинами.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу (ч. 1 ст. 77 КАС України).

В той же час згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про правомірність його рішень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем доведено правомірність та обґрунтованість спірного наказу з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 КАС України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Підстави для відшкодуванню позивачеві судових витрат відповідно до статті 139 КАС України відсутні.

Керуючись ст.ст. 19-21,72-77, 242-246, 255, 293, 295 , підп.15.5 п. 15 Перехідних положень КАС України, суд -

Вирішив:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ).

Відповідач - командир військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 26.03.2019.

Суддя Р.М. Брильовський