Справа № 0940/2119/18
Суддя: Багрій Василь Миколайович
Дата ухвалення: 2019-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2019 рокуЛьвів№ 857/1381/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Багрія В. М.,

суддів Рибачука А. І., Старунського Д. М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Надвірнянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 січня 2019 року (рішення ухвалено у м. Івано-Франківську судом у складі головуючого судді Скільського І. І.) у справі № 0940/2119/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Надвірнянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій,

В С Т А Н О В И В:
У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Надвірнянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області (далі Надвірнянське ОУПФУ) про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій.

Позивачка просила: визнати неправомірними дії Надвірнянського ОУПФУ щодо відмови при призначенні пенсії її чоловікові ОСОБА_2 зарахувати йому період проходження служби в рядах Радянської армії (Збройних Силах) з 27.06.1977 по 25.06.1979 до стажу роботи за спеціальністю як медичному працівникові та щодо відмови виплати їй грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка мала бути виплачена її чоловікові ОСОБА_2 при призначенні йому пенсії за віком, однак залишилася недоодержаною у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 ;

зобов`язати Надвірнянське ОУПФУ зарахувати період проходження ОСОБА_2 служби в рядах Радянської армії (Збройних Силах) з 27.06.1977 по 25.06.1979 як стаж роботи за спеціальністю медичного працівника;

зобов`язати Надвірнянське ОУПФУ виплатити їй грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка мала бути виплачена її чоловікові ОСОБА_2 при призначенні йому пенсії за віком, однак залишилася недоодержаною у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 .

Посилалася на порушення органом Пенсійного фонду чинного законодавства при призначенні її чоловіку ОСОБА_2 пенсії за віком та на безпідставну відмову у виплаті грошової допомоги .

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 січня 2019 року, прийнятим в порядку спрощеного провадження, позов задоволено.

Визнано протиправною відмову Надвірнянського ОУПФУ у зарахуванні до спеціального стажу роботи ОСОБА_2 період його військової служби з 27.06.1977 по 25.06.1979, для виплати грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, нарахуванні і виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка належала ОСОБА_2 .

Зобов`язано Надвірнянське ОУПФУ зарахувати до спеціального стажу роботи ОСОБА_2 період його військової служби з 27.06.1977 по 25.06.1979, для виплати грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, нарахувати і виплатити ОСОБА_1 належну ОСОБА_2 грошову допомогу, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішення суду першої інстанції оскаржило Надвірнянське ОУПФУ, подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначає, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм матеріального права, в результаті неправильного з`ясування судом обставин справи. Вказує, що підстави для зарахування ОСОБА_2 періоду військової служби в період з 27.06.1977 по 25.06.1979 до спеціального стажу та виплати грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, відсутні, оскільки ОСОБА_2 не було додано уточнюючої довідки, яка б підтверджувала його посаду та медичний заклад, де він проходив військову службу, а у військовому квитку такі дані відсутні. Зазначає, що час військової служби зараховується військовослужбовцям у спеціальний стаж, який дає право на пенсію за вислугу років, за умови, що особа служила на посадах та в установах, що передбачені у Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909, а також у Переліку закладів охорони здоров`я Збройних Сил України, затвердженому наказом Міністра оборони України від 18.12.2013 № 871.

Оскільки суд першої інстанції на вказане належної уваги не звернув, апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким ОСОБА_1 у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, тому суд апеляційної інстанції відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 має право на виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка мала бути виплачена її чоловікові ОСОБА_2 при призначенні йому пенсії за віком, однак залишилася недоодержаною у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 . Суд вважав, що оскільки, що ОСОБА_2 на момент призову працював за професією та займав посаду, що передбачала право на пенсію за віком на пільгових умовах, період його військової служби з 27.06.1977 по 25.06.1979 підлягає зарахуванню до страхового стажу для виплати вищезазначеної грошової допомоги.

Апеляційний суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції та, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, враховує таке.

Судом першої інстанції встановлено, що 20.05.2018 ОСОБА_2 звернувся до Надвірнянського ОУПФУ із заявою про призначення пенсії за віком.

З 21.05.2018 ОСОБА_2 призначено пенсію за віком при загальному стажі 41 рік 29 днів (з них: 33 роки 3 місяці 8 днів працівник охорони здоров`я, 1 рік 11 місяців 29 днів військова служба).

У зв`язку з тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, його дружина ОСОБА_1 04.09.2018 звернулась до Надвірнянського ОУПФУ із заявою, у якій просила повідомити чи ОСОБА_2 при призначенні пенсії за віком була виплачена грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а у разі її невиплати, просила зарахувати до стажу роботи за спеціальністю ОСОБА_2 період військової служби з 27.06.1977 по 25.06.1979 та виплатити таку допомогу їй як члену сім`ї померлого.

Листом від 13.09.2018 за № 317/Т15 Надвірнянське ОУПФУ повідомило ОСОБА_1 про відсутність підстав для зарахування військової служби до спеціального стажу роботи ОСОБА_2 та виплати їй грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, оскільки для зарахування періоду військової служби її чоловіка ОСОБА_2 з 27.06.1977 по 25.06.1979 до спеціального стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, необхідно було пред`явити уточнюючу довідку в якому медичному закладі і на якій посаді ОСОБА_2 проходив військову службу, оскільки у військовому квитку такі дані відсутні.

Крім того, повідомлено, що управлінням було зроблено запит про вищевказану довідку до Житомирського об`єднаного військового комісаріату Житомирської області, однак уточнюючої довідки про проходження військової служби ОСОБА_2 у в/ч НОМЕР_1 с. Озерне надано не було. Натомість повідомлено, що такої особи не значиться. Для отримання такої довідки необхідно звернутись у той військомат, у якому ОСОБА_2 стояв на військовому обліку. Підтвердження, що в/ч НОМЕР_1 є медичним закладом (пунктом) може надати тільки архів (ГДА МОУ). У зв`язку із смертю ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , управлінням запити до ГДА МОУ не надсилались.

Вважаючи відмову Надвірнянського ОУПФУ в зарахуванні періоду військової служби до спеціального стажу роботи ОСОБА_2 та виплати їй вищезазначеної грошової допомоги, неправомірною, позивачка звернулась до суду.

Відповідно до статті 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків 35 років, для жінок 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Згідно з частинами першою та третьою статті 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшли не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Відповідно до статті 1218 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Стаття 1219 ЦК України визначає права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, тобто, ті, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Водночас, відповідно до статті 1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Виходячи з аналізу вищезазначених правових норм, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що предметом передачі членам сім`ї померлого пенсіонера можуть бути лише конкретні суми пенсій, допомог або інших виплат, встановлених законом, які належали пенсіонеру за життя і залишилися недоотриманими у зв`язку з його смертю.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 не було нараховано грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки ОСОБА_2 не було додано уточнюючої довідки, яка б підтверджувала його посаду та медичний заклад, де він проходив військову службу, а у військовому квитку такі дані відсутні.

Предметом спору у даній справі є право ОСОБА_1 на виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка мала бути виплачена її чоловікові ОСОБА_2 при призначенні йому пенсії за віком, однак залишилася недоодержаною у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 .

Враховуючи те, що за життя ОСОБА_2 грошову допомогу не нараховано, права на неї померлий не набув, тому таке право не перейшло внаслідок його смерті до дружини ОСОБА_1 .

Апеляційний суд, за таких обставин, не погоджується із висновками суду першої інстанції в частині зобов`язання відповідача виплатити позивачці грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки судом першої інстанції не було з`ясовано, що у даному випадку право на грошову допомогу не може бути предметом передачі членам сім`ї померлого.

Доводи апеляційної скарги щодо умов зарахування періоду військової служби до спеціального стажу, який дає право на пенсію за вислугу років, не можуть братись апеляційним судом до уваги, оскільки вирішення питання правомірності нарахування стажу ОСОБА_2 не спростовує висновку про відсутність у ОСОБА_1 права на вищезазначену грошову допомогу.

Виходячи з системного аналізу норм права, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність у позивачки права на виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки право на таку грошову допомогу є правом, що нерозривно пов`язане з особою та припинилось внаслідок смерті ОСОБА_2 , а правовідносини, що стали предметом спору у даній справі, не передбачають правонаступництва.

Відповідно до частини 2 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, відповідно до пункту 4 частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України це є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення постанови про відмову у задоволенні позову з наведених вище підстав.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 317, ст. 321, ст. 325 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Надвірнянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області задовольнити.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 січня 2019 року у справі № 0940/2119/18 скасувати та прийняти постанову, якою позивачці в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В. М. Багрій
судді А. І. Рибачук
Д. М. Старунський