Справа № 495/8170/17
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2019-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 березня 2019 р.м.ОдесаСправа № 495/8170/17
Головуючий в 1 інстанції: Прийомова О.Ю.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Кравченка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30 жовтня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України Одеської області про зобов`язання проведення перерахунку пенсії та виплату різниці пенсії за минулий час, -

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА
НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

В жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України Одеської області, в якому просить суд (з урахуванням уточнених позовних вимог):

- скасувати попередні розрахунки пенсії від 01.01.2007 року, від 01.01.2008 року, від 01.04.2012 року та 01.01.2013 року;

- зобов`язати відповідача провести розрахунок призначеної йому пенсії згідно довідки військового комісаріату та сплачувати пенсію в розмірі (станом на 01.01.2013 року та до 31.12.2017 року) 2569,18 грн. та стягнути з відповідача збитки різницю в пенсії за минулий час з урахуванням індексу інфляції у розмірі 66283,65 грн., стягнути з відповідача судовий збір.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначав, що згідно довідки від 25.09.2017 року йому стала відома нарахована з січня 2007 року пенсія, порядок її розрахунку. Основний розмір пенсії становив 56 % грошового забезпечення (вислуга 22 роки), але це не відповідає дійсності, оскільки військовослужбовцям звільненим в запас за станом здоров`я нараховується пенсія 55 % грошового забезпечення та по 3% за вислугу років, що становить 55%+6%=61 %, тобто пенсія повинна була складати 1089,82 грн. щомісячно, а це означає, що з січня 2007 року по грудень 2007 року включно йому не доплачено 1071, 96 грн.

Згідно вказаної вище довідки, перерахунок станом на 01.01.2008 року зроблений з порушенням норм законодавства, а саме вказана премія 10%, а повинна бути 33%, та основний розмір повинен складати 61 %, тому пенсія станом на січень 2008 року по червень 2012 року повинна складати замість 1408,82 грн. - 1685,26 грн.

З 01.07.2012 року було підвищення 11 %, тому пенсія складає 1870,63 грн.

З 01.09.2012 підвищення 23 %, тобто пенсія складає 2072,86 грн.

З 01.01.2013 року було підвищення на 35%, але не більше різниці між пенсією 2008 року та нарахуванням 2012 року, пенсія складає 2418,50 грн.

Стверджує, що згідно розрахунку заборгованість за період з 01.01.2007 року по 01.10.2014рік недоплата по пенсійному забезпеченню складає 29204,24 грн. Сума боргу з 01.10.2014 року по 01.10.2017 року складає 19252,80 грн. Інфляційні витрати за підрахунками позивача на суму боргу становлять 19252,810 грн., з розрахунком помісячно6577,16 грн.

Посилаючись на ст. 63 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та на ЗУ «Про пенсійне забезпечення», просить його позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначаючи, що відсоток грошового забезпечення у розмірі 56 % визначений відповідно до вимог чинного законодавства, де пенсія за вислугу років становить 50 % та за 2 роки вислуги 6 %.

Крім того зазначив, що КМУ 23.04.2012 року було прийнято постанову № 355 «Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», відповідно до якої з 01.07.2012 року до пенсій, призначених до вказаної дати (крім пенсій призначених військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей), нараховувалось підвищення у розмірі 11 відсотків збільшено до 23 відсотків та з 01.01.2013 року до 35 відсотків.

При цьому розміри пенсій, обчислених з урахуванням доплат до попередніх розмірів пенсій та підвищень, передбачених Постановою, не могли перевищувати розміри пенсій, обчислених виходячи з грошового забезпечення, встановлених Постановою КМУ від 07.11.2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» за відповідними посадами військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу станом на 01.04.2012 року.

В такому порядку на підставі наданої Одеським обласним військовим комісаріатом довідки від 24.05.2012 № 9514 про розмір грошового забезпечення за нормами чинними на 01.04.2012 рік, сума якого становила 3363,75 грн., Головним управлінням позивачу було нараховане підвищення до пенсії з 01.07.2012 в сумі 154,97 грн. з 01.09.2012 в сумі 324,03 грн. та з 01.01.2013 474,88 (максимальний розмір підвищення). Згідно з цією постановою до пенсії нараховувалось підвищення, а не здійснювався перерахунок пенсії у зв`язку із зміною розміру грошового забезпечення.

Тобто, позивачем помилково ототожнюються поняття нарахування підвищення до пенсії та перерахунок пенсії, що виражається у невірному розрахунку пенсії, який зазначений у позовній заяві. Крім того, з 01.04.2012 року рішення про зміну розміру грошового забезпечення осіб, які проходили військову службу Урядом не приймалось, а тому перерахунок пенсій з цієї дати не здійснювався.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30 жовтня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України Одеської області про зобов`язання проведення перерахунку пенсії та виплату різниці пенсії за минулий час - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування судового рішення та ухвалення нового про задоволення позовних вимог. Апелянт вважає, що судом першої інстанції при вирішенні справи було порушено норми матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Згідно до вимог ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА :

Згідно витягу з наказу № 01033 від 04.07.1995 року, підполковника ОСОБА_1 звільнено з військової служби по Одеському військовому округу у запас за пунктом 65, підпункт «в» - за станом здоров`я, з правом носіння військової форми одягу.

Згідно витягу з наказу № 153 від 01.08.1995 року, підполковника ОСОБА_1 , колишнього начальника групи зберігання озброєння та техніки (мотострілецького) відділу зберігання озброєння та техніки (мотострілецької) військової частини НОМЕР_1 , з 01.08.1995 року вважати вибувшим у чергову відпустку за 1995 рік терміном 55 діб по 24.09.1995 року з виїздом у м. Хабаровськ РФ.

По закінченню відпустки, з 24.09.1995 року виключити із списків особового складу частини всіх видів забезпечення і вважати вибувшим для постановки на військовий облік до Білгород-Дністровського ОМВК Одеської області.

Таким чином, позивач перебуває на обліку як пенсіонер в Білгород-Дністровському об`єднаному управлінні ПФУ Одеської області.

10.07.2017 року управлінням було складено довідку-розрахунок пенсії за вислугу років по пенсійній справі ЮО 087743 ОСОБА_1 .

Так, з вказаної довідки вбачається, що пенсія призначена та обчислюється з 25.09.1995 року. Процентна надбавка за вислугу років встановлена у розмірі 35 % згідно Постанови КМУ 2012 року № 355 , надбавка за особливо важливі завдання 50%, премія 10%. Основний розмір пенсії визначений 56 % грошового забезпечення ( вислуга років 22 роки).

Згідно довідки № , виданої пенсіонеру ОСОБА_1 з січня 2007 року розмір пенсії його становив 1000,49 грн., в січні 2008 року по березень 2012 року - 1408,82 грн.

Згідно довідки №, виданої пенсіонеру ОСОБА_1 , з квітня 2012 року його пенсія становила 1408,82 грн., з липня 2012 року 1563,79 грн., з вересня 2012 року 1732,85 грн., з січня 2013 року по червень 2017 року 1883,70 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до начальника Білгород-Дністровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України із заявою від 07.07.2017 року про надання йому довідки про розмір пенсійного забезпечення станом на 01.04.2012 року і загальний розмір пенсії з одночасним перерахунком та виплатою заборгованості по недоплаті пенсії з моменту прийняття Постанови КМУ № 355 від 23.04.2012 року /л.с.12/.

У відповідності до листа-відповіді № 849/М-08 від 31.07.2017 року Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, зазначено, що з урахуванням постанови КМУ № 355 від 23.04.2012 року « Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та на підставі наданої Одеським обласним військовим комісаріатом довідки від 24.05.2012 року № 9514 про розмір грошового забезпечення за нормами, чинними на 01.04.2012, сума якого становила 3363,75 грн., головним управлінням було нараховане підвищення до пенсії з 01.07.2012 року в сумі 154,97 грн., з 01.09.2012 року в сумі 324,03 грн., та з 01.01.2013 року 474,88 грн. (максимальний розмір підвищення). Звернуто увагу, що згідно з цією постановою до пенсії нараховувались підвищення, а не здійснювався перерахунок пенсії у зв`язку із зміною розміру грошового забезпечення. Пенсія обчислена, перерахована та виплачується відповідно до норм чинного пенсійного законодавства /л.с.9/.

Згідно довідки № 087743 від 24.05.2012 року, виданої Одеським обласним військовим комісаріатом, для обчислення грошового забезпечення за нормами чинними на 01.04.2012 року ОСОБА_1 , посадовий оклад - 1060 грн., оклад за військовим знанням підполковник /капітан/ 130 грн., надбавка за вислугу років 35 %, що становить 416,50, надбавка за виконання особливо важливих завдань 50 % - 803,25 грн., премія 90 % - 954,00 грн. Всього: 3363,75 грн.

Позивач вважаючи невірним обчислення йому розміру пенсії, просив згідно вказаної вище довідки провести новий розрахунок.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вирішуючи дану справу в апеляційному провадженні, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно із частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 63 Закону № 2262-ХІІ усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у строки, встановлені частиною другою статті 51 цього Закону.

За змістом наведеної норми права, підставою для проведення перерахунку пенсії є фактична зміна хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, проведена на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, наділеного правом встановлювати чи змінювати види грошового забезпечення військовослужбовців.

Згідно з п. 1 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45, перерахунок раніше призначених згідно із Законом № 2262-ХІІ пенсій проводиться в разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.

Відповідно до Постанови КМУ № 1294 Міністру оборони України дозволено здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби), осіб рядового і начальницького складу відповідно до їх особистого вкладу в загальний результат служби в межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 % посадових окладів та економії фонду грошового забезпечення (пп. 2 п. 5 зазначеної постанови).

На виконання цієї постанови Міністр оборони України наказом № 50, із змінами, внесеними наказом № 355, встановив розміри премій військовослужбовцям у межах видатків, передбачених для їх грошового забезпечення у 2011 році.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що премія, яку позивач просив врахувати для обчислення нового розміру пенсії, має тимчасовий характер. Виплата такої премії дозволена за наявності підстав тільки в межах видатків, передбачених у кошторисі Міністерства оборони України для грошового забезпечення військовослужбовців у 2011році.

Отже, правильним є висновок суду першої інстанцій, що встановлення такої премії не є підставою для перерахунку пенсії військовослужбовців відповідно до ч. 3 ст. 63 Закону № 2262-ХІІ.

Аналогічний висновок щодо застосування зазначених норм матеріального права міститься у постановах Верховного Суду України від 26 лютого 2013 року (справа № 21-5а13) та від 31 березня 2015 року (справа № 21-101а15).

Крім цього, колегією суддів встановлено, що предметом спору у даній справі є перевірка правомірності відмови пенсійного органу у перерахунку пенсії позивача, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби», що викладена у листі № 849/М від 31.07.2017 року.

При цьому, пенсійним органом відмовлено у здійсненні спірного перерахунку пенсії, так як постановою КМУ № 355 від 23 квітня 2012 року не вносились змін до розмірів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців.

В даному випадку, колегія суддів зазначає, що у тексті постанови КМУ № 355 від 23 квітня 2012 року йдеться про встановлення відсоткового підвищення розміру пенсій, при цьому нею не змінено розміри одного з видів грошового забезпечення і не введено нові щомісячні додаткові види такого забезпечення, а тому вона не є підставою для перерахунку пенсії.

В свою чергу, Кабінетом Міністрів України не приймалось рішень щодо змін розмірів хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, а відсоткове підвищення розміру пенсії не є підставою для перерахунку позивачу пенсійного забезпечення.

При цьому, довідка Одеського ОВК, видана позивачу, не може бути підставою для перерахунку пенсії, оскільки враховує граничні розміри надбавок, а не фактичну зміну хоча б одного з видів грошового забезпечення військовослужбовця на підставі належного рішення суб`єкта владних повноважень.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України № 21-641а14 від 17 березня 2015 року, № 21-145а15 від 21 квітня 2015 року.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухвалення судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі про відмову у задоволенні позовних вимог.

Твердження позивача в апеляційній скарзі про те, що рішення суду першої інстанції у цій справі ґрунтуються виключно на правових висновках Верховного Суду України, які на думку позивача не доводять юридичного факту, що премія яку встановлено Наказом МОУ № 355 носить індивідуальний характер і залежить від результатів служби, індивідуальні заслуги якого не можуть бути розповсюдженні на осіб, які працювали на цій посаді в попередні роки, Суд вважає недоречними, оскільки згідно ст. 244-2 КАС України (в редакції, чинній на час розгляду справи судами попередніх інстанцій) висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Крім цього, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що з огляду на закріплене у статті 63 Закону № 2262-XII правило про те, що перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції) здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських, а також вимог абзаців п`ятого та сьомого пункту 5 Порядку № 45, підстави для інших надбавок відсутні.

Аналогічного висновку дійшла Палата Верховного Суду у зразковій справі №802/2196/17-а.

Згідно із частиною третьою статті 291 КАС України правові висновки рішення Верховного Суду в зразковій справі мають враховуватися судами при ухваленні рішення у типовій справі.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Доводи зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

За таких обставин колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 8, 9, 10, 73, 74, 77 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що рішення підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, свою позицію суду доказав та обґрунтував її.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30 жовтня 2018 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя Джабурія О.В.
Судді Вербицька Н. В. Кравченко К.В.