Справа № 815/1132/18
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2019-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2019 р. Категорія 8.3 м.ОдесаСправа № 815/1132/18
Головуючий в 1 інстанції: Бжассо Н. В.

час і місце ухвалення: 15:45, м. Одеса

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Семенюк Г.В.

суддів: Потапчук В.О. , Шляхтицький О.І.

при секретаріВишневській А.В.

за участю сторін:
Пред-к позивачаСігнаєвський А.О. (адвокат, ордер)
ДФСПоліщук М.О. (довіреність)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні П'ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 на Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2018 року по справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС в Одеській області, в якому просив суд: визнати нечинним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС в Одеській області від 26.02.2018 року № , яким ОСОБА_5 нараховано платіж: "штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів" у розмірі 17662,50 грн., мотивуючи його тим, що під час проведення перевірки не було виявлено будь-яких порушень вимог законодавства у сфері обігу підакцизних товарів, порядку здійснення готівкових розрахунків, ведення обліку товарних запасів за місцем реалізації, у зв'язку з чим прийняте на підставі висновків акта перевірки податкове повідомлення-рішення № від 26.02.2018 року є протиправним та належить до скасування.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2018 року у позові відмовлено повністю.

Не погодившись з Рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати Рішення суду та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що відмовляючи у позові, суд першої інстанції не врахував, що оскаржуване повідомлення не містить підстав нарахування штрафу, також відсутній наказ з підписом керівника ГУ ДФС в Одеській області, а отже фактично перевірка проведена протиправно, та до оскаржуваного повідомлення не додано розрахунок податкового зобов'язання, а тому винесене повідомлення-рішення не відповідає вимогам ПК України, є протиправним та підлягає скасуванню.

Головне управління ДФС в Одеській області надало до суду відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначило, що доводи, викладені в апеляційній скарзі є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2018 року винесено законно та обґрунтовано. Крім того, відповідач зазначає, що ОСОБА_5 не вжито всіх необхідних дій для всебічного підтвердження належного обліку реалізації алкогольних напоїв.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що наказом ГУ ДФС в Одеській області № 573 від 31.01.2018 року, призначено проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_5 з 31.01.2018 року тривалістю 10 діб, з метою здійснення контролю за дотриманням вимог діючого законодавства у сфері виробництва та обігу підакцизних товарів, порядком здійснення готівкових розрахунків, ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, наявності ліцензій, свідоцтв, на підставі пп. 19-1.1.4, п. 19-1.1 ст. 19-1, п.п. 19-1.1.14 п. 19-1.1 ст. 19-1, т. 20, п.п. 80.2.5 п. 8.2 ст. 80 ПКУ.

05.02.2018 року позивач надала ГУ ДФС в Одеській області копію договору оренди від 02.11.2016 року з додатками, копію повідомлення про прийняття працівника на роботу.

09.02.2018 року в ГУ ДФС в Одеській області за № 109/15-32-40-01/НОМЕР_2 зареєстровано акт про результати фактичної перевірки з питань додержання суб'єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами та пального. З огляду на акт перевірки, посадові особи ГУ ДФС в Одеській області в ході перевірки надавали позивачу запит щодо надання завірених копій первинних документів № 761/Ч/15-32-40-01-15 від 06.02.2018 року, бармен, адміністратор кафе "ІНФОРМАЦІЯ_1", які працюють у ФОП ОСОБА_5 відмовилися від отримання запиту, а також, в телефонному режимі відмовилася ОСОБА_5, про що було складено акт від 06.02.2018 року. В порушення п. 12 ст. 3 ЗУ "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", в кафе "ІНФОРМАЦІЯ_1" не ведеться у порядку встановленому законодавством, облік товарних запасів за місцем їх реалізації, а саме не надані накладні на алкогольні напої на суму 31526,25 грн., згідно з додатком до акта перевірки. З огляду на висновок акта перевірки, за вчинення порушення передбачена відповідальність ст. 20 ЗУ "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

12.02.2018 року позивач склав на адресу ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області повідомлення про викрадення книги обліку доходів та просила провести реєстрацію нової Книги обліку доходів.

13.02.2018 року позивач надав до ГУ ДФС в Одеській області заперечення до акта перевірки та завірені копії фіскальних чеків і видаткових накладних, копію заяви про крадіжку книги обліку доходів та витрат, копію довідки від органів внутрішніх справ при прийняття заяви про крадіжку.

22.02.2018 року ГУ ДФС в Одеській області направлено на адресу позивачки лист № 1275/Ч/15-32-40-01-15 про результати розгляду заперечень, відповідно до якого, 21.02.2018 року при розгляді заперечень в присутності ОСОБА_5 були надані первинні документи, а саме накладні на алкогольні напої щодо придбання товару, але не в повному обсязі. Загальна сума штрафних санкцій з урахуванням наданих при розгляді заперечень складає 17 662, 50 грн.

26.02.2018 року ГУ ДФС в Одеській області на підставі акта перевірки № 109/15-32-40-01/НОМЕР_2 від 09.02.2018 року та результатів розгляду заперечень від 22.02.2018 року № 1275/Ч/15-32-40-01-15, відповідно до яких встановлено порушення ст. 3 п. 12 ЗУ "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", прийнято податкове повідомлення-рішення № згідно з яким до позивача застосовано штрафну санкцію у розмірі 17 662, 50 грн.

Не погоджуючись із вищевказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач оскаржив його до суду.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив з того, що контролюючий орган при прийнятті спірного податкового повідомлення-рішення діяв межах чинного законодавства. Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне:

Відповідно до пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПКУ, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Згідно з п. 12 ст. 3 ЗУ «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані: вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість.

Приписами ст. 20 ЗУ «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» передбачено, що до суб'єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість.

Згідно з приписами ч.ч. 1,3,5 ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку. Операції в іноземній валюті відображаються також у валюті розрахунків та платежів по кожній іноземній валюті окремо. Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

Згідно з додатком до акта перевірки, суд встановив, що посадовими особами ГУ ДФС в Одеській області було встановлено відсутність податкових накладних щодо товарів, які наведені у додатку на загальну суму 31526,25 грн.

Згідно з п. 44.6 ст. 44 ПКУ, у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

За результатами розгляду заперечень позивача від 13.02.2018 року на акт перевірки та доданих до нього доказів (накладна № 868107 від 30.01.2018 року), № ОД-0000342 від 25.01.2018 року, № ОД-0000370 від 24.01.2018 року, № 864623 від 24.01.2018 року, № ОД-0000154 від 15.01.2018 року, № ОД-0000167 від 05.01.2018 року, № 176892 від 08.06.2017 року, № ФП00005207 від 09.06.2017 року), відповідач зробив висновок, що відсутні накладні на товар на загальну суму 8831,25 грн. Саме вказана сума була застосована відповідачем при розрахунку штрафної санкції, про що позивача повідомлено листом від 22.02.2018 року.

Під час розгляду справи, суд встановив, що непідтвердженими накладними залишились суми щодо наступних товарів: Віскі Джек Деніелс 0,5 л - 1000 грн., ароматизований напій зі смаком полуниці 0,750 л (червоне) -520 грн., шампанське Просеко Брют, 2 шт. по 0,75 л - 560 грн., Пиво Крушовіце, 20 л - 1600 грн., Віскі Джеймсон по 0,7 л (не підтверджено 0,55л) 1382,50 грн., Віскі Белс 0,7 л - 1283,75 грн., Лікерна настоянка Бехеровка 600 грн., Ром Капітан Морган (Голд) 0,7 л - 487,50 грн., Ароматизований напій на основі полуниці (біле) - 260 грн., Лікер Єгермейстр 1 л - 1137,50 грн.

Щодо тверджень позивача з приводу надання відповідачу первинних документів, в яких містяться відомості про вказані товари, що підтверджує відсутність порушень законодавства, суд зазначає наступне.

Так, видаткова накладна № ФП00016476 від 17.10.2017 року про придбання позивачкою Віскі Деніелс, 0,5 л відповідачу не надавалась, тоді як лише до суду позивач надав означену видаткову накладну, з огляду на яку позивач придбала у ПП «ФУДИМПОРТ» Віскі Джек Деніелс. Проте, оскільки відповідачу вказана видаткова накладна не була надана та позивач не навела суду підстав, з яких не могла надати вказану накладну разом із запереченнями на акт перевірки, суд вважає, що ГУ ДФС в Одеській області правомірно зроблено висновок щодо не підтвердження накладними придбання вказаного алкогольного напою.

Щодо посилання представника позивача з приводу того, що відомості відносно придбання ФОП ОСОБА_5 ароматизованого напою зі смаком полуниці 0,750 л міститься у видатковій накладній № 864623 від 24.01.2018 року, суд зазначає, що у видатковій накладній у позиції № 1 зазначений винний напій солодкий червоний 2 пляшки, тоді як висновки відповідача стосуються ароматизованого напою зі смаком полуниці (червоне) 2 пляшки, що, на думку суду, не є тотожними товарами. Представник позивача не довів суду жодним чином, що вказані товари є ідентичними та не спростував висновки відповідача.

Позивача, також, не погоджується з ненаданням відповідачу доказів щодо придбання позивачем 2 пляшок шампанського Просеко Брют, посилаючись на видаткову накладну № 864623 від 24.01.2018 року, проте у вказаній накладній містяться відомості щодо придбання 2 пляшок вказаного шампанського, а у додатку до акта зазначено про відсутність накладних щодо придбання 4 пляшок такого шампанського, у зв'язку з чим твердження представника позивача спростовуються наявними в матеріалах доказами.

Із зазначених підстав не приймаються до уваги судом й доводи представника позивача щодо товару «Віскі Джеймсон», оскільки у додатку до акта зазначено про не підтвердження позивачем накладними придбання зазначеного товару у кількості 1,250 л, а видатковою накладною № 868107 від 30.01.2018 року підтверджується факт придбання 0,7 л Віскі Джеймсон, що враховано відповідачем під час розгляду заперечень.

Щодо підтвердження фіскальними чеками придбання ФОП ОСОБА_5 алкогольних напоїв Віскі Белс 0,7 л, Лікерної настоянки Бехеровка, Рому Капітан Морган (Голд) 0,7 л, Лікеру Єгермейстр 0,7 л, що надані до перевірки, суд зазначає, що у додатку до акта вказано про лікер Єгермейстр 0,7 л, тоді як з огляду на фіскальний чек від 02.01.2018 року фізичною особою ОСОБА_5 придбано було лікер Єгермейстр 1 л. У всіх, наданих позивачем фіскальних чеках, зазначено про придбання Рому Капітан Морган Спайсе, тоді як у додатку до акта вказано про Ром Капітан Морган (Голд). Щодо підтвердження придбання ФОП ОСОБА_5 Віскі Белс 0,7 л, суд зазначає, що фіскальний чек від 29.12.2017 року взагалі не містить відомостей про особу, яка придбала товар за вказаним чеком, а тому не є належним підтвердження придбання вказаного товару саме ФОП ОСОБА_5 У фіскальному чеку від 23.12.2017 року зазначено, що ОСОБА_5 придбала Настоянку Бехеровка, проте суд зазначає, що фіскальний чек підтверджує придбання ОСОБА_5, як фізичною особою, вказаної настоянки, а не як фізичною особою-підприємцем, а тому встановити факт придбання настоянки за вказаним фіскальним чеком з метою реалізації у кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1» неможливо.

Суд першої інстанції правомірно дійшов висновку, що фіскальні чеки, які надані позивачем не є належним доказом на підтвердження факту дотримання позивачем законодавства щодо обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснення продажу лише тих товарів, що відображені в такому обліку, оскілки вказані докази не підтверджують безпосереднє придбання саме ФОП ОСОБА_5 товарів зазначених у фіскальних чеках з метою їх реалізації.

Крім того, з приводу відсутності накладних за товарами: Пиво Крушовіце, 20 л, Ароматизований напій на основі полуниці (біле), позивачем взагалі не надано пояснень.

У своїй апеляційній скарзі апелянт зазначає, що відсутній наказ Головного управління ДФС в Одеській області № 573 від 31.01.2018 року про проведення перевірки.

Разом з тим, як вибачається з матеріалів справи, копія наказу Головного управління ДФС в Одеській області № 573 від 31.01.2018 року була надана до суду представником позивача (а.с.17), а також представником відповідача ( а.с. 93).

Судом також не приймаються твердження апелянта, що розрахунок штрафних (фінансових) санкцій взагалі відсутні, оскільки в матеріалах справи є копія проекту розрахунку по акту перевірки від 09.02.2018 року (а.с.89).

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги особи-підприємця ОСОБА_5 про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення належним чином не обґрунтовані, не підтверджені наявними матеріалами справи та задоволенню не підлягають.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2018 року по справі № 815/1132/18, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст Постанови складено - 27 березня 2019 року.

Суддя-доповідач Семенюк Г.В.
Судді Потапчук В.О. Шляхтицький О.І.