Справа № 580/627/19
Суддя: С.М. Гарань
Дата ухвалення: 2019-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2019 року справа № 580/627/19

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гараня С.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним і скасування протоколу та зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 (18021, АДРЕСА_1) з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати протокол №7677 від 15.08.2018 про призначення щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 80% суддівської винагороди;

- зобовязати відповідача прийняти рішення, яким зарахувати до стажу роботи судді, період роботи на посадах в Черкаському обласному управлінні юстиції 5 років 10 місяців 20 днів та здійснити перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 88% суддівської винагороди, відповідно довідок про суддівську винагороду, що подавалися, починаючи з 08 серпня 2018 року з урахуванням фактично виплачених сум, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що відповідачем протиправно відмовлено їй у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 88% суддівської винагороди та не зараховано до загального стажу роботи, що дає право на відставку період роботи в Черкаському обласному управлінні юстиції.

Ухвалою суду від 25.02.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі за даним позовом без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом пятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі.

13 березня 2019 року відповідачем до суду подано відзив на адміністративний позов, в якому, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач посилається на відсутність правових підстав для зарахування до стажу судді позивача періоду роботи на посадах в Черкаському обласному управлінні юстиції 5 років 10 місяців 20 днів, а тому управлінням правомірно призначено позивачеві щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 80% суддівської винагороди.

Розгляд справи по суті відповідно до ч. 3 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) розпочато через пятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі та проведено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає про таке.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач:

- з 07.08.1985 по 27.09.1993 працювала в народному суді Чорнобаївського району Черкаської області на посадах друкарки, завідуючої канцелярії, секретаря судового засідання;

- з 28.09.1993 призначена на посаду провідного консультанта по правовій роботі в народному господарстві управління юстиції Черкаської обласної державної адміністрації, з 17.06.1994 переведена на посаду консультанта І категорії по судовій роботі, з 03.08.1994 призначена провідним консультантом по судовій роботі, з 17.04.1995 призначена в.о. начальника відділу організаційного забезпечення діяльності судів управління юстиції, а з 14.08.1995 начальником відділу організаційного забезпечення діяльності судів Черкаського обласного управління юстиції.

19 червня 1999 року на підставі указу Президента України № 675/99 ОСОБА_1 призначена на посаду судді Придніпровського районного суду м. Черкаси.

Постановою Верховної ОСОБА_2 України № 1813-IV від 17.08.2001 обрано суддею Придніпровського районного суду м. Черкаси безстроково.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 10.07.2018 № 2227/0/15-18 позивача звільнено з посади судді Придніпровського районного суду м. Черкас у зв'язку з поданням заяви про відставку.

Відповідно до вказаного рішення, додані до заяви судді Колоди Л.Д. документи свідчать, що вона має достатній для звільнення у відставку стаж роботи, визначений на підставі ст.ст. 116, 137 Закону України Про судоустрій і статус суддів, а також абзацу 4 п. 34 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідні положення цього Закону в редакції Закону України Про вищу раду правосуддя.

07 серпня 2018 року позивача відраховано зі штату Придніпровського районного суду м. Черкаси у зв'язку із звільненням з посади судді у відставку.

У подальшому позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Згідно протоколу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області 7677 від 15.08.2018 позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 80% від заробітку працюючого судді на відповідній посаді. Для розрахунку розміру довічного грошового утримання судді у відставці враховано стаж роботи на посаді судді 18 років 11 місяців 22 дні. Період роботи в Черкаському обласному управлінні юстиції з 28.09.1993 по 17.08.1999 до розрахунку стажу роботи, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці не увійшли.

У січні 2019 року позивач звернулася до відповідача із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, в якій просила зарахувати до стажу, який дає право на відставку та отримання довічного грошового утримання у розмірі 88% від заробітку працюючого судді на відповідній посаді, роботу в Черкаському обласному управлінні юстиції.

У відповідь на вказане звернення листом від 15.02.2019 № 28/К-10 позивача повідомлено про відсутність підстав для такого перерахунку з посиланням на те, що розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці визначено відповідно до чинного законодавства, а твердження позивача щодо встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у розмірі 88% заробітної плати не відповідає нормам чинного законодавства України.

Не погодившись з вказаною відмовою, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.

Законом України від 12.07.2018 № 2509-VIII "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у зв'язку з прийняттям Закону України "Про Вищий антикорупційний суд" (далі - Закон № 2509-VIII) статтю 137 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" доповнено частиною другою такого змісту:

«До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді».

Разом з цим, при призначенні (обранні) суддів на посаду вперше до кандидатів на посади суддів застосовувалися різні вимоги, які діяли на момент такого призначення (обрання). Означена позиція підтримується Вищою радою правосуддя, Верховним Судом, Вищою кваліфікаційною комісією суддів України, Державною судовою адміністрацією України, Національною школою суддів України, викладеною у спільному листі Про зарахування (перерахунок) стажу роботи на посаді судді від 05.11.2018 №41783/0/9-18.

У відповідності до п. 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 02.06.2016 року № 1402-VII Про судоустрій і статус суддів (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України Про судоустрій і статус суддів(Відомості Верховної ОСОБА_2 України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Згідно з абзацом четвертим п. 34 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 02.06.2016 року № 1402-VII Про судоустрій і статус суддів (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Відповідно до абз. 2 ч. 4 ст. 43 Закону "Про статус суддів" від 15.12.1992 року №2862-XII у редакції чинній на час призначення позивача на посаду судді (далі - Закон № 2862-XII,) до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Суд бере до уваги, що Закон України "Про судоустрій і статус суддів" № 2453-VI від 07.07.2010 (далі Закон № 2453-VI), який було прийнято та який діяв на час роботи позивача суддею, також містить бланкетну норму стосовно визначення стажу роботи на посаді судді.

Відповідно до п. 11 Перехідних положень Закону №2453-VI судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Статтею 58 Конституції України закріплено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з вимогами статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до частини шостої статті 47 та пункту 8 частини четвертої статті 48 Закону № 2453-VI незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді.

Частиною першою статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Як зазначив Конституційний Суд України у своєму рішенні від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов'язків судді. Надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

Крім того, Конституційний Суд України у мотивувальній частині Рішення від 14 грудня 2011 року № 18-рп/2011 вказав на неможливість звуження змісту та об'єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.

До цього Конституційний Суд України неодноразово висловлював аналогічні правові позиції у відношенні гарантій незалежності суддів, їх матеріального та соціального забезпечення у рішеннях, а саме: від 24 червня 1999 року № 6-рп/99, від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 (справа про пільги, компенсації та гарантії), від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004 (справа про припинення дій чи обмеження пільг, компенсацій та гарантій), від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 (справа про пенсії та щомісячне довічне грошове утримання), від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007 (справа про гарантії незалежності суддів); рішення № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року.

Також, в рішенні Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року № 3-рп/2013 (у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 2, абз. 2 розділу 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо).

Відповідно до пункту 11 Основних принципів незалежності судових органів (схвалені резолюціями 40/32 та 40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29 листопада та 13 грудня 1985 року) термін повноважень суддів, їх незалежність, безпека, відповідна винагорода, умови служби, пенсії і вік виходу на пенсію повинні належним чином гарантуватися законом.

Вищенаведене узгоджується з положеннями Європейської хартії про закон "Про статус суддів" від 10 липня 1998 року, згідно яких рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обов'язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і таким чином вплинути на їхню незалежність та неупередженість (пункт 6.1); статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (пункт 6.4).

Так, згідно із пунктом 54 Рекомендації CM/Rес (2010)12) від 17 листопада 2010 року ОСОБА_2 Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки - "оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов'язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв'язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці".

Виходячи з наведеного, конституційний статус судді зумовлює обов'язок держави гарантувати достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв'язку з досягненням пенсійного віку чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці - щомісячне довічне грошове утримання. Статус судді та його елементи, зокрема, матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а виступає засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

Щодо періоду роботи позивача в Черкаському обласному управлінні юстиції з 28.09.1993 по 17.08.1999, суд виходить із такого.

Згідно з частиною 4 статті 43 Закону України «Про статус суддів» Закону № 2862-XII, до стажу роботи, що дає право на відставку судді, зокрема, враховується час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років.

Відповідно до записів трудової книжки, позивач з 28.09.1993 призначена на посаду провідного консультанта по правовій роботі в народному господарстві управління юстиції Черкаської обласної державної адміністрації, з 17.06.1994 переведена на посаду консультанта І категорії по судовій роботі, з 03.08.1994 призначена провідним консультантом по судовій роботі, з 17.04.1995 призначена в.о. начальника відділу організаційного забезпечення діяльності судів управління юстиції, а з 14.08.1995 начальником відділу організаційного забезпечення діяльності судів Черкаського обласного управління юстиції. Стаж роботи позивача в Черкаському обласному управлінні юстиції складає 5 років 10 місяців 20 днів.

Тому, оскільки стаж роботи позивача на посаді судді становить 18 років 11 місяців 21 день, до стажу роботи, який дає судді право на відставку, враховується також період роботи в Черкаському обласному управлінні юстиції.

Отже, до загального стажу роботи позивача, який дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання належить враховувати, крім роботи на посаді судді (18 років 11 місяців 21 день), період роботи в Черкаському обласному управлінні юстиції (5 років 10 місяців 20 днів).

А відтак стаж роботи позивача, який дає право на одержання щомісячного грошового утримання судді у відставці становить 24 роки 9 місяці 12 днів, що у свою чергу дає право на призначення позивачу щомісячного грошового утримання судді у відставці у розмірі 88% від заробітної плати діючого судді, який працює на відповідній посаді.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що невключення відповідачем до відповідного стажу роботи на посаді судді, зокрема, періоду роботи в Черкаському обласному управлінні юстиції і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді є неправомірним, а отже позивач має право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 88% від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді з дати призначення грошового утримання, а саме з 08.08.2018.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи рішенням у формі протоколу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області № 7677 від 15.08.2018 позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 80% від заробітку працюючого судді на відповідній посаді. Для розрахунку розміру довічного грошового утримання судді у відставці враховано стаж роботи на посаді судді 18 років 11 місяців 22 дні. Періоди роботи в Черкаському обласному управлінні юстиції з 28.09.1993 по 17.08.1999 до розрахунку стажу роботи, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці не увійшли.

Тому, оскільки рішення відповідача, відображене у формі протоколу №7677 від 15.08.2018 про відсутність права позивача на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 88% від суддівської винагороди судді, породжує наслідки та порушує права позивача, суд приходить до висновку про необхідність визнання протиправним та скасування протоколу №7676 від 15.08.2018 про призначення щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 80% суддівської винагороди, а також зобовязати відповідача прийняти рішення, яким зарахувати до стажу роботи позивача, період роботи на посадах в Черкаському обласному управлінні юстиції 5 років 10 місяців 20 днів та здійснити перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 88% суддівської винагороди, починаючи з 08 серпня 2018 року з урахуванням фактично виплачених сум, довічного грошового утримання.

Разом з тим, суд вважає необґрунтованою позовну вимогу позивача про зобов'язання відповідача провести позивачу перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 88% суддівської винагороди, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, оскільки обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване ст.55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

При цьому, суд звертає увагу на те, що права позивача в частині виплати йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці без обмеженням граничним розміром на час розгляду даної справи не порушені, оскільки перерахунок відповідного утримання не проведено, а суд не може під час прийняття рішення вирішувати питання щодо правовідносин, які можливо будуть мати місце в майбутньому.

Відповідно до вимог ч. 1ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

У силу вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Згідно ч. 2 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області підлягають до часткового задоволення.

У зв'язку із частковим задоволенням позовних вимог у відповідності до ст.139 КАС України, сплачений позивачем судовий збір слід стягнути з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2 ,6, 9, 14, 19, 76, 77, 139, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати протокол Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23, ) №7677 від 15.08.2018 про призначення ОСОБА_1 (18021, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 80% суддівської винагороди.

Зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23, ) прийняти рішення, яким зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 (18021, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1), період роботи на посадах в Черкаському обласному управлінні юстиції 5 років 10 місяців 20 днів та здійснити перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 88% суддівської винагороди, починаючи з 08 серпня 2018 року з урахуванням фактично виплачених сум.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) сплачений судовий збір в розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.М. Гарань