Справа № 280/5604/18
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2019-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

01 березня 2019 року 14 год. 15 хв.Справа № 280/5604/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Максименко Л.Я. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області (87517, Донецька область, м. Маріуполь, пр. Нахімова, 86) про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Національної поліції в Донецькій області (далі відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо відмови ОСОБА_1 у задоволенні заяви стосовно підготовки та подання до органів Пенсійного фонду України документів для призначення пенсії ОСОБА_1; зобов'язати Головне управління Національної поліції в Донецькій області підготувати та направити до органів Пенсійного фонду України необхідні документи для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років

Обґрунтовуючи заявлений позов, ОСОБА_1 зазначає, що його вислуга років на день звільнення (станом на 17 серпня 2016 року) у календарному обчисленні становить 19 років 00 місяців 03 дні, у пільговому обчисленні - 26 років 11 місяців 01 день. Вказує, що 22.10.2018 позивачем на ім'я начальника ГУНП України в Донецькій області було подано заяву про підготовку належним чином необхідних документів для призначення позивачу пенсії за вислугу років. Однак листом від 07.11.2018 року за № Р-494/12/01- 2018 відповідачем було прийнято рішення про відмову у направленні до ГУПФ України в Донецькій області матеріалів для призначення пенсії позивачу, у звязку з відсутністю на час звільнення у позивача необхідної календарної вислуги років, що дає підстави для призначення пенсії відповідно до умов Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Посилається на те, що відмовляючи позивачу у задоволенні заяви про підготовку та направлення документів до пенсійного органу, відповідач вийшов за межі своїх повноважень. Посилається на положення Постанови КМУ від 17.07.1992 № 393 "Про порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та вважає протиправною вказану відмову відповідача, просить позов задовольнити.

Представник відповідача позов не визнав, надавши свій письмовий відзив від 01.02.2019. Зокрема, вказує, що оформлення пенсії на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» обов'язково повинно містити відповідні умови: вік 45 років (на день звільнення особи з ОВС); стаж - 12 календарних років і 6 місяців військової служби або служби в ОВС та поліції; 25 років загального страхового стажу (страховий стаж рахується до звільнення з ОВС), або 22 календарних років та 6 місяців і більше проходження служби в органах внутрішніх справ та поліції. Проте, посилається на те, що звільнений зі служби в поліції у 36 - річному віці, вислуга років на день звільнення ОСОБА_1 склала у календарному обчисленні 19 років 00 місяці 03 дні, у пільговому - 26 років 11, місяців 01 день. Таким чином відмовляючи ОСОБА_1 в підготовці документів щодо і призначення пенсії за вислугою років, яка склала 19 років 00 місяців 03 дні, посадові особи ГУНП в Донецькій області діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений чинним законодавством.

Ухвалою суду від 02.01.2019 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №280/5604/18. Призначено судове засідання на 29.01.2019.

Ухвалою суду від 29.01.2019 відкладено розгляд справи на 21.02.2019.

Ухвалою суду від 21.02.2019 відкладено розгляд справи на 01.03.2019.

Представник позивача в судове засідання не зявився, подав до суду клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження (вх. № 8425 від 01.03.2019), просив задовольнити позовні вимоги.

За приписами ч.9 ст.205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не зявилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Оскільки представники сторін у судове засідання не прибули, справу розглянуто у порядку письмового провадження.

На підставі приписів ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 243 КАС України, у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - пять днів з дня закінчення розгляду справи.

Згідно з ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Наказом Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 11.08.2016 № 257 о/с ОСОБА_1 звільнено у відставку за власним бажанням згідно з п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» з 17.08.2016.

Вислуга років ОСОБА_1 на день звільнення склала у календарному обчисленні 19 років 00 місяців 01 день, у пільговому обчисленні 26 років 11 місяців.

Наказом Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 02.11.2018 № 467 о/с внесено зміни до вказаного вище наказу від 11.08.2016 в частині обрахування вислуги років звільненому ОСОБА_1, вказано, що на день звільнення календарна вислуга років становить 19 років 00 місяців 03 дні, у пільговому обчисленні - 26 років 11 місяців 01 день.

22.10.2018 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління національної поліції в Донецькій області із заявою про підготовку необхідних документів для призначення позивачу пенсії за вислугу років.

07.11.2018 ОСОБА_1 надано відповідь вих. № Р-494/12/01-2018, в якій повідомлено про те, що підстав для направлення до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області матеріалів для призначення ОСОБА_1 пенсії відповідно до закону немає.

Не погоджуючись з відмовою відповідача та з вимогою зобовязати відповідача вчинити певні дії, позивач звернувся до суду із вказаним позовом за захистом своїх прав.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначає Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII (далі Закон № 2262-XII).

Згідно з ст. 10 Закону № 2262-XII, призначення і виплата пенсій особам, зазначеним у статті 1-2 цього Закону, здійснюються органами Пенсійного фонду України (далі - ПФУ).

За приписами ст. 48 Закону № 2262-XII заява про призначення пенсії згідно з цим Законом подається до територіального органу ПФУ або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, встановленому правлінням ПФУ за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, іншими заінтересованими центральними органами виконавчої влади та Службою зовнішньої розвідки.

Відповідно до п. 1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", що затверджений Постановою правління пенсійного фонду України №3-1 від 30.01.2007 заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із зазначеним вище Законом, подаються цими особами до головних управлінь ПФУ в Автономній Республіці Крим, областях, м. Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи).

Міністерства та інші органи, їх територіальні підрозділи в Автономній Республіці Крим, областях, м. Києві та Севастополі визначають уповноважені структурні підрозділи, на які за їх рішенням покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважені структурні підрозділи).

Згідно з п. 12 вказаного Порядку уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи. Уповноважений структурний підрозділ надає допомогу особі в одержанні відсутніх на момент подання заяви документів для призначення пенсії. У разі, якщо підготовлені не всі необхідні для призначення пенсії документи, подаються наявні документи, а документи, яких не вистачає, подаються додатково в строки, визначені п. 6 цього Порядку.

При цьому, суд звертає увагу, що саме уповноважені структурні підрозділи здійснюють перевірку поданих звільненими зі служби особами заяв про призначення пенсії, здійснюють обчислення вислуги років для призначення пенсії і встановлюють наявність підстав для її призначення. Після цього такий орган законодавчо наділений компетенцією направити подання про призначення пенсії за вислугу років до територіального органу ПФУ або відмовити у такому поданні.

Вказана правова позиція сформована Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28.11.2018 по справі № 537/1980/16-а.

Таким чином, вищенаведеним спростовуються доводи позивача про те, що відповідач, відмовляючи позивачу у підготовці та поданні до пенсійного органу документів, вийшов за межі своїх повноважень.

Щодо правомірності самої відмови відповідача у направленні до органів Пенсійного фонду України необхідних документів для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до пунктів «а» та «б» статті 12 Закону № 2262-XII пенсія за вислугу років призначається: а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше; б) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д" статті 1-2 цього Закону, в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку, крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України.

Одночасно стаття 17 Закону № 2262-XII визначає вичерпний перелік видів служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначенні пенсії.

Згідно з частиною другої статті 17 Закону № 2262-XII до вислуги років поліцейським, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п'яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Виходячи з наведеного, в Законі № 2262-XII не вказано, що пенсію за вислугу років можна призначати особам при наявності 22 календарних роки та 6 місяців вислуги, обчисленої на пільгових умовах, вказаним Законом чітко передбачено, що пенсія за вислугу років призначається при наявності 22 календарних роки та 6 місяців, та міститься виключний перелік періодів служби, які враховуються в календарну вислугу років.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 27 березня 2018 року у справі № 295/6301/17, від 19 вересня 2018 року у справі № 725/1959/17, від 22 листопада 2018 року у справі № 161/4876/17.

Як вказано відповідачем та не заперечується позивачем вислуга років позивача на день звільнення у календарному обчисленні складає 19 років 00 місяців 03 дні, що не є достатнім для призначення позивачу пенсії за вислугу років у відповідності до Закону № 2262-XII.

Водночас, суд зазначає, що пільгова вислуга років позивача (26 років 11 місяців 01 день) має значення для визначення відсотку розміру пенсії позивача від його грошового забезпечення, відповідно до ст.13 Закону № 2262-XII, за умови наявності права на призначення пенсії за вислугу років, а не для призначення такої пенсії.

Суд також зазначає, що посилання позивача на постанову Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» від 17 липня 1992 р. N 393, якою позивачу на його думку для призначення пенсії вислугу років має зараховуватися пільговий стаж - 26 років 11 місяців 01 день є безпідставними, оскільки згідно ч.4 ст. 9 КАС України, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Відтак, приписи п.3 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 суперечать приписам п. «а» ст.12 Закону №2262-XII, а тому застосуванню підлягає саме Закон України, оскільки у відповідності до ч.4 ст.9 КАС України має вищу юридичну силу.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність у позивача права на призначення пенсії за вислугою років з урахуванням пільгової вислуги років, оскільки позивач не має встановленої пунктом «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-XII календарної вислуги років.

Тож, у відповідача дійсно були відсутні підстави для направлення до органів Пенсійного фонду України необхідних документів для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, з огляду на що, оскаржувана відмова є правомірною.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади і органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

У даному випадку відповідачем доведено, що ним у відповідності до положень чинного законодавства було розглянуто заяву ОСОБА_1 про підготовку та подання до органів Пенсійного фонду України документів для призначення пенсії, та відмовлено у зв`язку з наявністю на те обгрунтованих підстав.

Таким чином, позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір», а також враховуючи те, що у задоволенні адміністративного позову суд відмовляє, розподіл судових витрат судом не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (72316, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Головного управління Національної поліції в Донецькій області (87517, Донецька область, м. Маріуполь, пр. Нахімова, 86) про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити дії, - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення,а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 02.03.2019.

Суддя Л.Я. Максименко