Справа № 826/12495/18
Суддя: Кузьменко А.І.
Дата ухвалення: 2019-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

28 березня 2019 року № 826/12495/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Кузьменко А.І., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Харківський бізнес-центр «Южний»
доГоловного управління Державної фіскальної служби у місті Києві
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 14 травня 2018 року №,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківський бізнес-центр «Южний» (далі - позивач) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (далі - відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві № від 14 травня 2018 року форми «В4».

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що законодавством не передбачено право контролюючого органу приймати податкове повідомлення-рішення без попереднього надання відповіді на заперечення платника податків до акту перевірки. Додатково представник позивача повідомив, що 09 січня 2018 року на вимогу СВ Вишгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області позивачем було передано всі оригінали документів, які перебували у володінні Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківський бізнес-центр «Южний» та підтверджували взаємовідносини з Товариством з обмеженою відповідальністю «Ойл Пром Альянс». Відтак, з огляду на відсутність первинних документів, що пов'язано з їх вилученням правоохоронними органами, а також враховуючи пункт 44.6 статті 44 Податкового кодексу України, позивач не мав можливості надати документи з питань, викладених у запиті Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 11 квітня 2018 року №1.

На думку представника позивача, за відсутності відповідного вироку суду, де визнані встановленими факти, зібрані під час розслідування кримінальних справ, будь-яка зібрана під час розслідування інформація не може бути належним доказом, оскільки вона може не знайти підтвердження за результатами судового розгляду відповідної кримінальної справи. При цьому, недотримання контрагентом позивача податкової дисципліни має правові наслідки саме для цього контрагента, оскільки порушення платником вимог податкового законодавства тягне застосування заходів відповідальності саме до такого платника та не може негативно впливати на податковий облік інших осіб (зокрема, його контрагентів) за відсутності факту причетності останніх до таких правопорушень та за наявності факту здійснення господарської операції.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 серпня 2018 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог у відзиві на адміністративний позов представник відповідача зазначив, що висновки акта перевірки ґрунтуються на аналізі податкової інформації та матеріалів, що надійшли на адресу Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві по контрагентах-постачальниках - Товариству з обмеженою відповідальністю «БК «Альтор» та Товариству з обмеженою відповідальністю «Ойл Пром А».

Крім того, контролюючий орган повідомив, що до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві надійшли матеріали від оперативного управління Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві листом від 07 листопада 2017 року №4448/8/26-58-21-04 у вигляді протоколу допиту свідка від 07 червня 2017 року ОСОБА_2 - директора, головного бухгалтера та засновника Товариства з обмеженою відповідальністю «БК «Альтор», отриманого у м. Канові, старшим о/у з ДВС ОУ Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області ОСОБА_3, відповідно до якого свідок ОСОБА_2 надала пояснення щодо непричетності до господарської діяльності вказаного товариства. На думку представника відповідача, встановити мету, з якою були витрачені кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківський бізнес-центр «Южний» не виявилось можливим, а відтак зазначені витрати не пов'язані із провадженням господарської діяльності та не має можливості підтвердити реальність здійснення фінансово-господарської діяльності підприємства по факту наданих послуг.

Також, на адресу відповідача надійшли матеріали від слідчого управління фінансових розслідувань Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві листом від 21 березня 2018 року №1004/26-58-23-01 у вигляді протоколу допиту свідка від 13 грудня 2016 року ОСОБА_4 як засновника, директора та головного бухгалтера Товариства з обмеженою відповідальністю «Ойл Пром Альянс», у якому останній повідомив, що договорів від імені Товариства з обмеженою відповідальністю «Ойл Пром Альянс» не укладав. Крім того, відповідно до вироку Шевченківського районного суду міста Києва від 27 січня 2017 року №761/1761/17 визнано винним ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення за частиною 5 статті 27, частини 1 статті 205 Кримінального кодексу України.

На думку податкового органу, за спірними операціями лише оформлювались окремі первинні документи без фактичного виконання контрагентами обумовлених операцій, чим створювалась видимість реального здійснення та правомірність формування спірних сум податкових вигод, наслідком чого є отримання позивачем обґрунтованої податкової вигоди.

Представник позивача у відповіді на відзив зазначив, що відповідач не можу посилатись на докази, які не було описані в акті №94/26-15-14-07-01-10/35467951 від 24 квітня 2018 року.

Також, у письмових поясненнях на адміністративний позов представник позивача повідомив, що платник податків не може нести відповідальність за бездіяльність податкового органу у випадку нездійснення заходів по отриманню доступу до вилучених правоохоронними органами документів, на підставі яких підприємством формувалися дані податкового обліку, а тому висновки про відсутність документального підтвердження податкового кредиту та від'ємного значення підприємства з контрагентами є недоведеними та не можуть бути використані для обчислення грошових зобов'язань за результатами документальної перевірки платника податків. Тобто, висновки, що викладені в акті документальної перевірки, повинні ґрунтуватись на дослідженні і оцінці саме первинних документів платника податків.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

В період з 11 квітня 2018 року по 17 квітня 2018 року Головним управлінням Державної фіскальної у місті Києві на підставі направлення від 11 квітня 2018 року №339/26-15-14-07-01-18 відповідно до підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України у зв'язку із ненаданням документальних підтверджень та пояснень на письмовий запит контролюючого органу від 27 грудня 2017 року №43472/10/26-15-14-07-01-15 стосовно фінансово-господарських відносин із Товариством з обмеженою відповідальністю «БК «Альтор» () (нова назва - Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлобудмонтаж») за квітень 2016 року, травень 2016 року, червень 2016 року, липень 2016 року, серпень 2016 року, Товариством з обмеженою відповідальністю «Ойл Пром Альянс» () за вересень 2016 року, проведена документальна позапланова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківський бізнес-центр «Южний» () з питань дотримання вимог податкового законодавства при проведенні фінансово-господарських взаємовідносин із Товариством з обмеженою відповідальністю «БК «Альтор» () (нова назва - Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлобудмонтаж») за квітень 2016 року, травень 2016 року, червень 2016 року, липень 2016 року, серпень 2016 року, Товариством з обмеженою відповідальністю «Ойл Пром Альянс» () за вересень 2016 року, за результатами якої складено відповідний акт перевірки від 24 квітня 2018 року №94/26-15-14-07-01-10/35467951.

Перевіркою Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківський бізнес-центр «Южний» встановлено порушення пункту 198.1, пункту 198.3, пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, всього у сумі 111 975,00 грн., у тому числі за вересень 2016 року 111 975,00 грн.

Вказані висновки перевірки ґрунтуються на аналізі баз даних, податкової інформації та матеріалів, які надійшли на адресу Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві.

05 травня 2018 року представник позивача надіслав до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві заперечення на акт перевірки від 24 квітня 2018 року №96/26-15-14-07-01-10/35467951, у яких просив розглянути дані заперечення та врахувати їх зміст в сукупності з доданими до них документами.

Листом від 11 червня 2016 року №26882/10/26-15-14-07-01-15 Головне управління Державної фіскальної служби у місті Києві повідомило Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківський бізнес-центр «Южний» про пропуск ним строку на подання заперечення до акту перевірки, який передбачений пунктом 86.7 статті 86 Податкового кодексу України, а тому такі заперечення не підлягають розгляду.

14 травня 2018 року Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким Товариству з обмеженою відповідальністю «Харківський бізнес-центр «Южний» зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 111 975,00 грн.

Незгода позивача із вказаним податковим повідомленням-рішенням зумовила його звернення до суду з даним адміністративним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Отже, наведені правові норми дозволяють платнику податку формувати податковий кредит у зв'язку з реальним придбанням товарів (робіт, послуг) та на підставі відповідних розрахункових, платіжних та інших документів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Виходячи із системного аналізу вищенаведених правових норм для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Виходячи з вищенаведеного, відображенню в бухгалтерському обліку та податковій звітності підлягає лише та господарська операція, яка фактично відбулась, при наявності первинного документу, що підтверджує таку господарську операцію.

Згідно з абзацом 11 статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Відповідно до абзацу 2 пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 року за номером 168/704, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Фактичними матеріалами справи та актом перевірки підтверджується, що під час проведення перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківський бізнес-центр «Южний» представнику останнього вручено запити від 11 квітня 2018 року №1 та від 13 квітня 2018 року №2 про надання пояснень та їх документального підтвердження стосовно оформлених операцій з придбання послуг (клінінгові послуги) у Товариства з обмеженою відповідальністю «БК «Альтор» у квітні 2016 року, травні 2016 року, червні 2016 року, липні 2016 року, серпні 2016 року, придбання послуг (клінінгові послуги) у Товариства з обмеженою відповідальністю «Ойл Пром Альянс» у вересні 2016 року.

На запити Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 27 грудня 2017 року №43472/10/26-15-17-07-01-15, від 11 квітня 2018 року №1 Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківський бізнес-центр «Южний» повідомило Головному управлінню Державної фіскальної служби у місті Києві листами від 26 січня 2018 року №706, від 12 квітня 2018 року №720, що 03 січня 2018 року заступником начальника СВ Вишгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_5 надіслано вимогу до Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківський бізнес-центр «Южний» №21/109/1005/01/18 щодо надання оригіналів документів фінансово-господарської діяльності, що відображають взаємовідносини Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківський бізнес-центр «Южний» з Товариством з обмеженою відповідальністю «Ойл Пром Альянс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Атлантік» у зв'язку із розслідуванням кримінального провадження №0000175 від 27 листопада 2015 року.

Окрім цього, 04 липня 2017 року старшим слідчим Вишгородського ВП Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_6 також було надіслано вимогу до Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківський бізнес-центр «Южний» з Товариством з обмеженою відповідальністю «БК «Альтор» у зв'язку із розслідуванням кримінального провадження №150000058 від 17 січня 2017 року.

У зв'язку з вищевикладеним, на адресу Вишгородського ВП Головного управління Національної поліції в Київській області Товариством з обмеженою відповідальністю «Харківський бізнес-центр «Южний» надіслано відповіді разом з оригіналами всіх документів по даним вимогам, що підтверджується листами від 06 липня 2017 року №657/1 та від 09 січня 2018 року №698.

Тобто, до перевірки Товариства з обмеженою відповідальності «Харківський бізнес-центр «Южний» не надано жодних документів стосовно оформлення послуг з придбання (клінінгові послуги) у Товариства з обмеженою відповідальністю «БК «Альтор» у квітні 2016 року, травні 2016 року, червні 2016 року, липні 2016 року, серпні 2016 року, придбання послуг (клінінгові послуги) у Товариства з обмеженою відповідальністю «Ойл Пром Альянс» у вересні 2016 року, а саме: договори (контракти, угоди) та додатки до них, акти виконаних робіт (послуг тощо), рахунки на оплату, платіжних доручення (банківські виписки), картки балансових рахунків 31, 63, 90 стосовно фінансово-господарських відносин з зазначеними контрагентами.

Вимогами підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України визначено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Як зазначено у пункті 86.1 статті 86 Податкового кодексу України, результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

В акті перевірки зазначаються як факти заниження, так і факти завищення податкових зобов'язань платника (пункт 86.10 статті 86 Податкового кодексу України).

У свою чергу, положеннями пункту 86.8 статті 86 Податкового кодексу України передбачено, що податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

З аналізу наведених норм законодавства вбачається, що здійснення перевірки є необхідною передумовою для винесення податкових повідомлень-рішень у разі встановлення контролюючим органом порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється податковими органами, тому за відсутності проведеної перевірки як юридичного факту у контролюючого органу відсутня компетенція на винесення податкового повідомлення-рішення.

Така компетенція не виникає в силу самого лише факту вчинення платником податків податкового правопорушення. Для визначення контролюючим органом грошових зобов'язань платникові податків шляхом прийняття податкового повідомлення-рішення в зв'язку допущеними таким платником порушеннями необхідно дотриматися певних умов, а саме - спочатку провести податкову перевірку.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі №812/1283/17 (адміністративне провадження №К/9901/46056/18).

Сам вид перевірки (позапланова документальна, яка мала місце в даному випадку у зв'язку з ненаданням позивачем первинних документів) без надання платником податків документальних підтверджень реальності здійснення ним господарських операцій, позбавляє контролюючий орган можливості об'єктивно здійснити аналіз первинних документів та дійти обґрунтованих висновків стосовно податкового правопорушення платником податків.

Підсумовуючи наведене, суд доходить висновків, що перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій податковим органом як суб'єктом владних повноважень, який зобов'язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

При цьому, акт перевірки отриманий в результаті документальної виїзної перевірки є неналежним доказом, виходячи із положень процесуального принципу допустимості доказів, закріплених частиною 2 статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України, за якою обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Судом з метою з'ясування фактичних обставин справи надіслано на адресу Вишгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області запит щодо витребування належним чином завірених копій документів фінансово-господарської діяльності, що відображають взаємовідносини ТОВ «Харківський бізнес-центр «Южний» з ТОВ «Ойл Пром Альянс» за вересень 2016 року та з ТОВ «Будівельна компанія Альтор» (нова назва - ТОВ «Житлобудмонтаж») за квітень - серпень 2016 року.

Відповідно до відповіді Вишгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області від 21 грудня 2018 року №2641вих вбачається, що в матеріалах кримінального провадження №0000175 відсутні будь-які матеріали, що свідчать про отримання старшим слідчим Фепчук М.С. оригіналів документів щодо відносин в області фінансово-господарської діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківський бізнес-центр «Южний» з Товариством з обмеженою відповідальністю «БК «Альтор». При цьому, представник Вишгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області зазначив, що 09 січня 2018 року за вих. №698 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківський бізнес-центр «Южний» отримано супровідний лист з переліком документів, однак підготовка оригіналів документів потребувала часу.

Суд зазначає, що супровідні листи до документів включають в себе список документів, які відправляються, а відтак у разі надходження такого листа без переліку документів, зазначеного у ньому, складається акт нестачі вказаних документів. Відсутність такого акту нестачі та реєстрація супровідного листа в установі є доказом наявності їх у отримувача.

Крім того, факт отримання документів, вказаних у супровідному листі від 09 січня 2018 року №698 підтверджується розпискою від 09 січня 2018 року ОСОБА_5

Вимогами пункту 85.9 статті 85 Податкового кодексу України визначено, що у разі коли до початку або під час проведення перевірки оригінали первинних документів, облікових та інших регістрів, фінансової та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів, а також виконання вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, були вилучені правоохоронними та іншими органами, зазначені органи зобов'язані надати для проведення перевірки контролюючому органу копії зазначених документів або забезпечити доступ до перевірки таких документів.

Такі копії, засвідчені печаткою та підписами посадових (службових) осіб правоохоронних та інших органів, якими було здійснено вилучення оригіналів документів, або яким було забезпечено доступ до перевірки вилучених документів, повинні бути надані протягом трьох робочих днів з дня отримання письмового запиту контролюючого органу.

У разі якщо документи, зазначені в абзаці першому цього пункту, було вилучено правоохоронними та іншими органами, терміни проведення такої перевірки, у тому числі розпочатої, переносяться до дати отримання вказаних копій документів або забезпечення доступу до них.

Таким чином, у разі, коли первинні бухгалтерські документи вилучені правоохоронними органами податковий орган має право вжити заходи для доступу до вилучених документів, які були підставою для формування показників податкової звітності платника податків, який перевіряється.

Отже, на податковий орган покладається обов'язок під час перевірки вживати заходи щодо витребування первинних документів у разі їх вилучення правоохоронними органами та перенести термін проведення перевірки до дати отримання вказаних копій документів або забезпечення доступу до них.

Підпунктом 1.2.6 пункту 1.2 Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної фіскальної служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків, затверджених наказом Державної фіскальної служби України від 31 липня 2014 року № 22, визначено, що у разі якщо під час проведення документальної перевірки до органу державної фіскальної служби за місцем обліку від платника податків надійшло повідомлення про втрату, пошкодження або дострокове знищення документів або вилучення документів правоохоронними та іншими органами (у зв'язку з чим особами, які здійснюють (очолюють) перевірку, обґрунтовано встановлено неможливість подальшого проведення перевірки) такі особи складають акт довільної форми, який реєструється у Спеціальному журналі реєстрації актів у порядку, передбаченому пунктом 1.4.5 цього розділу Методичних рекомендацій.

На підставі цього акта органом державної фіскальної служби, яким було призначено перевірку, видається наказ про перенесення термінів проведення такої перевірки на строк, визначений відповідно до пункту 44.5 статті 44 або пункту 85.9 статті 89 розділу II Кодексу, копія якого вручається платнику податків (посадовим особам платника податків або його законним (уповноваженим) представникам).

У разі якщо терміни, визначені пунктом 44.5 статті 44 Кодексу, достроково скорочуються - видається наказ про поновлення перевірки не пізніше наступного робочого дня, копія якого вручається платнику податків (посадовим особам платника податків або його законним (уповноваженим) представникам).

Фактичні матеріали справи свідчать, що позивач до початку та в ході проведення перевірки повідомляв про вилучення оригіналів первинних документів, однак податковим органом вказані обставини не було враховано та не перенесено дату проведення перевірки, як того вимагає чинне законодавство.

При цьому, суд звертає увагу, що контролюючий орган провів документальну позапланову перевірку позивача, не дочекавшись відповіді Вишгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області на запит від 02 квітня 2018 року №13281/9/26-15-14-07-01-14.

За таких обставин суд приходить до висновку, що платник податків не може нести відповідальність за бездіяльність податкового органу під час здійснення заходів щодо отримання доступу до вилучених документів, а тому висновки про відсутність документального підтвердження витрат та податкового кредиту позивача по господарським відносинам з контрагентами є недоведеними та не можуть бути використані для обчислення грошових зобов'язань, за результатами документальної перевірки платника податків.

Додатково суд звертає увагу, що висновки акту перевірки сформовані виключно на підставі аналізу зібраної інформації, наявної в базах даних Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, співставлення податкових зобов'язань і податкового кредиту в розрізі контрагентів позивача, що не може ставитись в провину саме позивачу.

Слід зауважити, що чинне законодавство не ставить умовою виникнення податкових зобов'язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів.

Позивач не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх зобов'язань, адже, поняття «добросовісний платник», яке уживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов'язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а саме платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентами податкових зобов'язань.

Стосовно посилань на протоколи допиту директорів контрагентів позивача, в яких останні заперечують свою причетність до господарської діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «БК «Альтор» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Ойл Пром Альянс» суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 84 Кримінального процесуального кодексу України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно з приписами статті 104 вказаного Кодексу у випадках, передбачених цим Кодексом, хід і результати проведення процесуальної дії фіксуються у протоколі.

Відтак, відображені у протоколі дані мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

При цьому, доказів, які б свідчили про наявність вироку суду стосовно контрагентів позивача, який би набрав законної сили, під час розгляду справи, податковим органом не надано, а отже сам по собі факт порушення кримінальної справи не може слугувати належним доказом фіктивності розглядуваних господарських операцій та не тягне за собою ніяких правових наслідків для позивача.

Посилання податкового органу на вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 27 січня 2017 року у справі №761/1761/17 не береться судом до уваги з огляду на те, що в акті перевірки відсутні посилання на даний вирок, яким визнано винним ОСОБА_4 (1994 р.н.) у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 27, частиною 1 статі 205 Кримінального кодексу України, як на підставу висновків про порушення позивачем вимог податкового законодавства.

Вимогами частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Водночас, суд звертає увагу, що вказаний вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 27 січня 2017 року у справі №761/1761/17 стосується господарської діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Адрісан», яке не було контрагентом позивача. При цьому, той факт, що директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Ойл Пром Альянс» значиться ОСОБА_4 та наведені ним пояснення в протоколі допиту від 13 грудня 2016 року, копію якого представник податкового органу не надав, не є безумовним свідченням його непричетності до господарської діяльності контрагента позивача та його винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статі 205 Кримінального кодексу України як про це стверджує представник контролюючого органу.

Крім того, висновок податкового органу про те, що відсутність у контрагентів позивача необхідних умов для ведення господарської діяльності свідчить про відсутність у позивача права на включення сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту та формування валових витрат також є помилковим з огляду на те, що чинне податкове законодавство не ставить у залежність право позивача на формування податкового кредиту та валових витрат від податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентами податку до бюджету. Питання визначення складу податкового кредиту та валових витрат поширюється тільки на окремо взятого платника податків і не ставить цей факт у залежність від розрахунку з бюджетом третіх осіб.

З урахуванням наведеного у сукупності, суд приходить до висновку про протиправність прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення та наявність підстав для його скасування в судовому порядку.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем як суб'єктом владних повноважень не доведено правомірність та обґрунтованість свого рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 72-77,139, 143, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

1.Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківський бізнес-центр «Южний» задовольнити.

2.Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві № від 14 травня 2018 року форми «В4».

3.Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківський бізнес-центр «Южний» (01054, місто Київ, вулиця Тургєнєвська, будинок 38, ) понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривні 00 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, 33/19, ).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.І. Кузьменко