Справа № 1840/2690/18
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2019-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2019 р.Справа № 1840/2690/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Яковенка М.М. , Лях О.П. ,

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.,

представника позивача ОСОБА_1,

представників відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника третьої особи ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 30.10.2018 року, головуючий суддя І інстанції: С.В. Воловик, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 08.11.18 року по справі № 1840/2690/18

за позовом ОСОБА_4

до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, третя особа Фермерське господарство "Берізка"

про визнання протиправними та скасування приписів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_4, звернулась з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області (далі - відповідач, ГУ Держгеокадастру), третя особа, Фермерське господарство "Берізка", в якій просила суд: визнати протиправними та скасувати приписи відповідача від 22.05.2018 №159-ДК/0057Пр/03/01/-18 та від 26.06.2018 №462-ДК/0142Пр/03/01-18 про вжиття заходів щодо усунення порушень вимог земельного законодавства.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що за результатами перевірки дотримання вимог земельного законодавства за обєктом земельної ділянки, згідно з актом № 189-ДК/234АП/09/01/-18 від 17.05.2018, встановлено використання невідомими особами земельних ділянок державної форми власності загальною площею 28,2 га без наявності відповідних прав на їх використання. У звязку з цим, 22.05.2018 були складені протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до якого, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, та припис про усунення порушень земельного законодавства шляхом звільнення земельної ділянки або оформлення прав на неї. В червні 2018 року ГУ Держгеокадастру проведена перевірка з питань виконання ОСОБА_4 вимог вказаного припису, за результатами якої встановлено порушення ст. 144 Земельного кодексу України внаслідок невиконання цього припису. У звязку з цим, 26.06.2018 складений протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до якого, позивача знову притягнуто до адміністративної відповідальності, та припис про усунення порушень земельного законодавства шляхом звільнення земельної ділянки. На переконання позивача згадані приписи про усунення порушень земельного законодавства є протиправними, оскільки земельні ділянки загальною площею 28,2 га нею не використовувались. Ці земельні ділянки правомірно використовуються Фермерським господарством «Берізка», що встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 30.10.2018 вказаний позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано приписи Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 22.05.2018 №159-ДК/0057Пр/03/01/-18 та від 26.06.2018 №462-ДК/0142Пр/03/01-18, видані громадянці ОСОБА_4 про вжиття заходів щодо усунення порушень вимог земельного законодавства.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом при вирішенні справи норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, апелянт посилався на те, що судом першої інстанції не було враховано всі обставини справи, оскільки доказами по справі фактичного користування гр.ОСОБА_4 земельними ділянками є протокол про адміністративне правопорушення № 189-ДК/0054П/07/01/-17 від 22.05.2018, який склав головний спеціаліст ОСОБА_2 в присутності позивачки, яка надала особисті пояснення про використання самовільно зайнятих земельних ділянок, який нею власноручно підписаний.

Представником позивача та третьої особи подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Посилається на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 27.03.2018 у справі №818/746/18, яке залишене без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 12.11.2018, яким встановлено, що земельні ділянки за відповідним цільовим призначенням фактично використовуються Фермерським господарством «Берізка» ще з 1998 року.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції 26.03.2019 представники сторін підтримали свої правові позиції по справі.

Крім того, представник відповідача підтвердила доводи позивача та його представника про те, що земельні ділянки використовуються Фермерським господарством «Берізка», головою якого є ОСОБА_5.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що у звязку з необхідністю здійснення на підставі Наказу № 189 ДК від 23.04.2018 державного контролю за дотриманням вимог земельного законодавства, головним спеціалістом ОСОБА_2, за участю слідчого СВ Сумського РВП ГУ НП у Сумській області ОСОБА_6, 17.05.2018 проведено обстеження земельної ділянки загальною площею 47 га, яка знаходиться на території Северинівського старостату Миколаївської сільської обєднаної територіальної громади Сумського району.

Під час обстеження, відповідно до акту № 189-ДК/39/АО/10/01/-18, встановлено, що дві земельні ділянки державної форми власності загальною площею 28,2 га не сформовані, в державному земельному кадастрі не зареєстровані, хоча використовуються невідомими особами для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (розорані, засіяні сільськогосподарськими культурами).

За результатами перевірки дотримання вимог земельного законодавства за обєктом земельної ділянки, згідно з актом № 189-ДК/234АП/09/01/-18, відповідач дійшов висновку про порушення ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України внаслідок використання невідомими особами земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 28,2 га, за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

У звязку з цим, 22.05.2018 головним спеціалістом ОСОБА_2 складений протокол про адміністративне правопорушення № 189-ДК/0054П/07/01/-17, у якому зазначено, що адміністративне правопорушення, а саме: самовільне зайняття двох земельних ділянок загальною площею 28,2 га на території Северинівського старостату Миколаївської сільської обєднаної територіальної громади Сумського району вчинене ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, одинокою пенсіонеркою, яка мешкає за адресою: Сумський район, с. Склярівка, вул. Свердлова, 3.

22.05.2018 позивачу був вручений припис № 189-ДК/0057Пр/03/01-18 про усунення порушень земельного законодавства шляхом звільнення самовільно зайнятих земельних ділянок загальною площею 28,2 га або оформлення відповідного права на них.

На підставі Наказу № 462-ДК від 23.06.2018, головним спеціалістом ОСОБА_2 26.06.2018 проведена перевірка з питань виконання ОСОБА_4 вимог зазначеного припису, за результатами якої, згідно з актом № 462-ДК/490АП/09/01/-18, встановлено порушення вимог ст. 144 Земельного кодексу України внаслідок не виконання згаданого припису. У звязку з цим, 26.06.2018 ОСОБА_4 надісланий Припис про усунення порушень земельного законодавства шляхом звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки № 462-ДК/0142Пр/03/01/-18 та протокол про адміністративне правопорушення № 462-ДК/0137П/07/01/-18.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що факт вчинення ОСОБА_4 порушення земельного законодавства, а саме: самовільного використання земельних ділянок загальною площею 28,2 га, є не доведеним, що свідчить про невідповідність оскаржуваних приписів критеріям, встановленим ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Земельні відносини регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Правові, економічні та соціальні основи організації здійснення державного контролю за використанням та охороною земель визначаються Законом України «Про державний контроль за використанням та охороною земель».

Так, відповідно до частин 1, 2 статті 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Статтями 125, 126 Земельного кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав та оформлюються відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними, є самовільним зайняттям земельної ділянки.

На виконання ст. 9 вказаного Закону, державний контроль за використанням та охороною земель, дотриманням вимог законодавства України про охорону земель, здійснюється, окрім іншого, шляхом проведення перевірок.

Права державних інспекторів державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель під час здійснення заходів контролю, визначені статтею 10 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель». До таких прав, зокрема належать: безперешкодне обстеження земельних ділянок, що перебувають у власності та користуванні юридичних і фізичних осіб, перевірка документів щодо використання та охорони земель; надання обов'язкових для виконання вказівок (приписів) з питань використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель, а також про зобов'язання приведення земельної ділянки у попередній стан; складання актів перевірок чи протоколів про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель; у разі неможливості встановлення особи правопорушника земельного законодавства на місці вчинення правопорушення, доставляти його до органів Національної поліції чи до приміщення виконавчого органу сільської, селищної, міської ради для встановлення особи порушника та складення протоколу про адміністративне правопорушення та ін.

У разі виявлення порушення земельного законодавства, в тому числі і самовільного зайняття земельної ділянки, державний інспектор сільського господарства, державний інспектор з охорони довкілля складає протокол про порушення та видає особі, яка допустила порушення, вказівку про його усунення у 30-денний строк. Якщо особа, яка допустила порушення земельного законодавства, не виконала протягом зазначеного строку вказівки державного інспектора щодо припинення порушення земельного законодавства, державний інспектор сільського господарства, державний інспектор з охорони довкілля відповідно до закону накладає на таку особу адміністративне стягнення та повторно видає вказівку про припинення правопорушення чи усунення його наслідків у 30-денний строк (стаття 144 ЗК України).

Отже, державний інспектор у сфері державного контролю за використанням та охороною земель, під час здійснення заходів контролю, має право здійснювати обстеження земельних ділянок, проводити перевірки дотримання вимог земельного законодавства та, у разі виявлення порушень встановлювати особу порушника, надавати їй приписи про усунення порушень, складати відносно неї протоколи про адміністративне правопорушення, а також розглядати справи про такі порушення. При цьому, приписи про усунення виявлених порушень мають надаватись лише тим особам, які безпосередньо вчинили порушення вимог земельного законодавства.

Як свідчать письмові докази, оскаржувані приписи інспектора державного контролю № 159-ДК/0057Пр/03/01/-18 від 22.05.2018 та № 462-ДК/0142Пр/03/01-18 від 26.06.2018 (а.с. 9-12) видані ОСОБА_4, як порушнику вимог земельного законодавства, який самовільно використовував земельні ділянки на території Северинівського старостату Миколаївської обєднаної територіальної громади Сумського району загальною площею 28,2 га. Втім, будь-яких доказів на підтвердження того, що саме позивач вчинила вказане порушення, матеріали справи не містять.

Водночас, зі змісту акту обстеження земельної ділянки від 17.05.2018 (а.с. 93) та акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 17.05.2018 (а.с. 94) вбачається, що в порушення вимог земельного законодавства, згадані земельні ділянки використовуються невідомими особами. В той же час, в протоколі про адміністративне правопорушення № 189-ДК/0054П/07/01/-17 від 22.05.2018 (а.с. 95), у розділі «Відомості про особу, яка вчинила порушення», вказаний позивач ОСОБА_4, яка була присутня під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, про що свідчить її підпис. Жодних посилань на те, яким чином встановлювалась особа порушника, зазначений протокол не містить.

Крім того, матеріали справи містять беззаперечні докази, якими підтверджуються факти використання земельних ділянок саме ФГ "Берізка", а саме рішення Сумського окружного адміністративного суду від 27.03.2018, постанова Харківського апеляційного адміністративного суду від 12.11.2018 у справі №818/746/18, а також численними зверненнями до відповідача з заявами про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства.

Доводи апелянта про те, що особу порушника зясовано на підставі інформації, наданої Миколаївською сільською радою Сумського району, колегія суддів не приймає до уваги через те, що така інформація під час розгляду справи відповідачем не надана, посилання на неї в оскаржуваних рішеннях (приписах) відсутнє.

Також, не можуть бути прийняті до уваги і твердження ГУ Держгеокадастру про визнання позивачем факту самовільного використання земельних ділянок з посиланням на підписання протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 95) та сплату штрафу за його вчинення (а.с. 97), оскільки ці обставини не можуть достеменно свідчити про вчинення порушення саме позивачем.

Крім того, під час розгляду справи представник позивача вказував на помилкове підписання згаданого протоколу та сплату штрафу, а за змістом довідок Виконкому Миколаївської сільської ради Сумського району (а.с. 117-118) та інших документів (а.с. 58, 114-116, 119-124), земельні ділянки ймовірно використовуються Фермерським господарством «Берізка».

Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що факт вчинення ОСОБА_4 порушення земельного законодавства, а саме: самовільного використання земельних ділянок загальною площею 28,2 га, є не доведеним, що свідчить про невідповідність оскаржуваних приписів критеріям, встановленим ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у звязку з чим, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мір досліджено обставини справи на підставі яких суд прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 310, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Сумській області залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 30.10.2018 року по справі № 1840/2690/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_7
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_8 ОСОБА_9
Повний текст постанови складено 27.03.2019 року