Справа № 743/547/19
Суддя: Жовток Є. А.
Дата ухвалення: 2019-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 743/547/19
Провадження № 2-а/743/96/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2019 року смт. Ріпки

Ріпкинський районний суд Чернігівської області

у складі: головуючого - судді Жовток Є.А.

при секретарі Марченко А.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 Юнес,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Ріпки адміністративний позов Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м.Києві та Київській області до громадянина ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_2 ОСОБА_3 Юнес, про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, строком на шість місяців та примусове видворення з України,

В С Т А Н О В И В :

Центральне міжрегіональне управління ДМС у м.Києві та Київській області звернулось до суду з позовом до громадянина ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_2 ОСОБА_3 Юнес, про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, строком на шість місяців та примусове видворення з України, зазначивши, що останній тривалий час незаконно перебуває в Україні, та відмовився від виконання рішення про примусове повернення з України.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні не оспорюючи фактичних обставин справи, позов не визнав, пояснивши, що він легально потрапив на територію України в 2007 році у зв'язку з тим, що в країні походження піддавався перерслідуванням за релігійними переконаннями, зокрема у зв'язку з християнським віросповідуванням.

Строк дії національного паспорта відповідача закінчися у 2011 році.

В Україні відповідач отримував посвідку на проживання, термін дії якої закінчився у 2012 році.

Поважних причин продовження строку дії посвідки на проживання в Україні, а також поновлення національного паспорта у відповідача не було.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач являється громадянином ОСОБА_4 ОСОБА_5 Пакистан і на момент розгляду справи у відповідача відсутні документи, які б давали йому право перебувати на території України.

Документи про продовження терміну перебування в Україні або документи, які дають право на законне проживання в Україні відповідач не оформив.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач перебуває в Україні без достатніх правових підстав.

Викладене підтверджується як поясненнями відповідача, так і письмовими матеріалами справи.

Відповідач не виконав рішення ГУДМС України в місті Києві про примусове повернення з України до 21.11.2017 року.

Пояснення відповідача про звернення за захистом в Україні не підтверджено належними доказами та спростовується поясненнями самого відповідача, згідно яких законний строк перебування його в Україні закінчився в 2012 році.

Суд критично ставиться до пояснень відповідача про переслідування його в країні громадянської належності за релігійними переконаннями, оскільки ОСОБА_2 ОСОБА_3 Юнес безперешкодно виїхав з ОСОБА_4 ОСОБА_5 в Україну.

У відповідності до п.3 ст.29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці або особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства, відсутній договір про реадмісію.

Підстав для застосування щодо відповідача положень Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, в судовому засіданні не встановлено.

Згідно ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, може, на підставі винесеної за його позовом постанови суду, примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк, без поважних причин, рішення про примусове повернення, або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Суд вважає, що у позивача є достатньо підстав вважати, що відповідач ухилятиметься від самостійного та добровільного залишення території України.

Частиною 1 ст.289 КАС України визначено, що за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, до місцевого загального суду за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, може бути подана позовна заява про затримання з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

Частино 11 ст.289 КАС України, передбачено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців.

Передбачених законом підстав для передачі відповідача на поруки, або внесення ним застави, як засобу забезпечення виконання рішення про примусове видворення, в судовому засіданні не встановлено.

Таким чином, існують ризики, що відповідач може ухилятися від примусового видворення за межі України, отже, його затримання з метою повернення до країни громадянської належності, не буде суперечити п.п."f" п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача узгоджуються з положеннями національного законодавства, отже, позов підлягає задоволенню.

У відповідності до п.3 ч.2 ст.371 КАС України, рішення про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст.ст.72-77, 241-246, 288, 289 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Затримати громадянина ОСОБА_4 ОСОБА_5 - ОСОБА_2 ОСОБА_3 Юнес, ІНФОРМАЦІЯ_1, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України на шість місяців, до 26.09.2019 року, включно.

Примусово видворити громадянина ОСОБА_4 ОСОБА_5 - ОСОБА_2 ОСОБА_3 Юнес, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі території України.

Допустити рішення до негайного виконання в частині примусового видворення відповідача за межі України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляція на рішення може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду, через Ріпкинський районний суд, в десятиденний строк з дня його проголошення.

У відповідності до ч.18 ст.289 КАС України, на час апеляційного оскарження іноземці або особи без громадянства, у яких відсутні документи, що дають право на виїзд з України, продовжують утримуватися у спеціально обладнаних для цих цілей приміщеннях органів охорони державного кордону чи Служби безпеки України або в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Суддя Є.А. Жовток