Справа № 280/758/19
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2019-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

25 березня 2019 року Справа № 280/758/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сіпаки А.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 69118, ІНН НОМЕР_1)

до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (вул. Карпенко-Карого, буд. 25-А, м. Запоріжжя, 69014, )

про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним застосування відповідачем ОСОБА_2 погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649 при виконанні рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22.10.2018 року у справі №0840/3010/18;

- зобовязати відповідача виплатити позивачу заборгованість у розмірі 78 836,35 грн., нараховану на підставі рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22.10.2018 року у справі №0840/3010/18 без застосування ОСОБА_2 погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649 за рахунок коштів Пенсійного фонду України.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 22.10.2018 року у справі № 0840/3010/18 за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя мій позов задоволено та зобов'язано Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя здійснити розрахунок та виплату ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходу у зв'язку з порушенням строків виплати пенсії, яка була нарахована на підставі постанови Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24.02.2011 року у справі № 2а-528/2011 за період з 15.05.2010 року по день фактичної виплати, а саме по 21.06.2016 року. Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 08.01.2019 року апеляційну скаргу Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя повернуто. Отже, рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22.10.2018 року у справі № 0840/3010/18 набрало законної сили. Зазначає, що у січні 2019 року звернулась до відповідача з заявою в які просила відповідача виконати рішення суду. Проте, листом від 11.02.2019 року № 37/К-1 позивача повідомлено проте, що нараховано компенсацію втрати частини доходів у розмірі 78 836,35 грн. та що ОСОБА_2 погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, затвердженого постановою КМУ від 22.08.2018 року №649 визначено механізм погашення заборгованості, що утворилась внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті на цю мету. Відповідно до ОСОБА_2 №649, виплата заборгованості по виконанню рішення вирішуватиметься після перевірки обґрунтованості розрахованої управлінням суми. Позивач вважає, що відповідач не законно застосовує ОСОБА_2 №649 при виконанні рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22.10.2018 року у справі №0840/3010/18, чим порушує його права на отримання нарахованої згідно з рішенням суду компенсації втрати частини доходу у звязку з несвоєчасною виплатою пенсії.

Ухвалою судді від 26.02.2019 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні) у судовому засіданні 25.03.2019.

Ухвалою суду від 20.03.2019 у задоволенні клопотання представника відповідача про проведення розгляду справи з повідомленням (викликом) сторін відмовлено.

19.03.2019 від представника відповідача до суду надійшов відзив (вх.№10871), у якому відповідач просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, з підстав викладених у відзиві, зокрема зазначив, що управлінням в добровільному порядку було здійснено розрахунок ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати пенсії, яка була нарахована на підставі постанови Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24.02.2011 по справі № 2-а-528/2011. Розмір компенсації за період з 15.05.2010 року по 21.06.2016 року склав 78836,35 грн. Зазначає, що позивач отримує пенсію по втраті годувальника, з урахуванням положень Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-ХІІ, виплата якої згідно ст. 63 цього Закону здійснюється, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету. Також вказує, що 28.08.2018 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду», якою затверджено ОСОБА_2 погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду (далі - ОСОБА_2 №649), відповідно до якого здійснюється виплата коштів, нарахованих за період до набрання судовими рішеннями законної сили, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов'язання з нарахування (перерахунку) пенсійних виплат, що фінансуються з державного бюджету. Відповідно до зазначеного ОСОБА_2, погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень здійснюється за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету. Черговість виконання рішень визначається датою їх надходження до боржника (територіального органу Пенсійного фонду). Виділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету шляхом перерахування коштів боржнику. Зазначає, що виплата нарахованої суми компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строку виплати пенсії, обчисленої згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», на виконання рішення суду у справі №0840/3010/18, буде здійснена в порядку черговості відповідно до ОСОБА_2 № 649.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст.263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Враховуючи приписи пункту 2 частини першої статті 263 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

В зв'язку з розглядом справи в порядку письмового провадження, відповідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши подані суду письмові докази, доводи сторін, викладені у позовній заяві та відзиві на позовну заяву, суд встановив таке.

Позивач перебуває на обліку в Шевченківському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Запоріжжя, як одержувач пенсії по втраті годувальника.

Судом встановлено, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 до Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії задоволено в повному обсязі. Визнано противоправними дії Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя щодо відмови здійснення розрахунку та виплати, ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати пенсії, яка була нарахована на підставі постанови Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24.02.2011 у справі № 2а-528/2011 за період з 15.05.2010 по день фактичної виплати пенсії, а саме по 21.06.2016. Зобовязано Шевченківське обєднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя здійснити виплату ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати пенсії, яка була нарахована на підставі постанови Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24.02.2011 у справі № 2а-528/2011 за період з 15.05.2010 по день фактичної виплати пенсії, а саме по 21.06.2016.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 08.01.2019 року апеляційну скаргу Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя повернуто.

Отже, рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22.10.2018 року у справі № 0840/3010/18 набрало законної сили 08.01.2019.

09.01.2018 позивач звернувся з заявою до Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя в якій просив провести відповідні нарахування (обчислення), провести розрахунок та виплатити компенсацію втрати частини доходів у звязку з порушенням строків виплати пенсії, яка була нарахована на підставі постанови Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24.02.2011 у справі № 2а-528/2011 за період з 15.05.2010 по день фактичної виплати пенсії, а саме по 21.06.2016 та виплатити заборгованість.

Листом від 11.02.2019 року № 37/К-1 відповідач повідомив позивача проте, що на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22.10.2018 року у справі № 0840/3010/18 компенсацію за період з 15.05.2010 по 21.06.2016 було розраховано із застосуванням норм ОСОБА_2 проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159 у розмірі 78836,35 грн. та ОСОБА_2 погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, затвердженого постановою КМУ від 22.08.2018 року №649 визначено механізм погашення заборгованості, що утворилась внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті на цю мету, та питання виплати коштів буде розглянуто в порядку черговості відповідно до ОСОБА_2 №649.

Не погодившись з позицією відповідача, позивач звернувся із даним адміністративним позовом до суду.

Надаючи оцінку встановленим обставинам в контексті позовних вимог, суд зазначає таке.

Відповідно до частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Згідно зі статтею 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Отже, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись, серед іншого, про наявність права на позов у матеріальному розумінні, а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення). З цією метою суд повинен з'ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

З матеріалів справи вбачається, що предметом позову у цій справі є протиправність дій відповідача, вчинених у ході виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22.10.2018 року у справі № 0840/3010/18, яке набрало законної сили 08 січня 2019 року.

Так, згідно з ч. 2 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Отже, набрання рішенням суду законної сили породжує наступні правові наслідки, а саме: рішення суду стає загальнообов'язковим, є незмінним та остаточним та може бути виконана примусово. Таким чином, виконання судових рішень у справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Зокрема, у справі "Горнсбі проти Греції" від 19.03.1997 Європейський суд вказав, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду". Право на судовий захист було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

Однак, у разі невиконання рішення суду в добровільному порядку існує механізм примусового виконання рішення. Закон України "Про виконавче провадження" визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до статті 1 Закону України Про виконавче провадження, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Крім того, відповідно до ст. 383 КАС України визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов'язати відповідача належним чином виконати рішення суду. При цьому, в порядку здійснення судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах не передбачено звернення позивача з окремим позовом щодо зобов'язання виконати судове рішення по іншій справі.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що суб'єкт владних повноважень не може бути зобов'язаний виконувати судове рішення шляхом ухвалення судом іншого рішення, оскільки примусове виконання рішення суду являє собою завершальну стадію судового провадження та здійснюється в порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження", в рамках виконавчого провадження з виконання виконавчого листа.

Відповідно до ч.1 ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Згідно з ч.2 ст. 372 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Суд зазначає, що у спірних правовідносинах права позивача поновлені рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 22.10.2018 року у справі № 0840/3010/18 та позивач з аналогічною метою звернувся з даним позовом.

Таким чином, оскільки позивачем по суті заявлено позовну вимогу щодо захисту своїх прав, які фактично вирішено судом та право позивача на розрахунок та виплату вже відновлено за наслідками вирішення спору у справі № 0840/3010/18, про що прийнято рішення, позовні вимоги стосуються питання належного виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22.10.2018 року у справі № 0840/3010/18.

У зв'язку з вищевикладеним, суд дійшов висновку, що оскільки позивачем заявлено позовні вимоги щодо захисту своїх прав, які фактично стосуються питання повного виконання (неналежного виконання чи не виконання) рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22.10.2018 року у справі № 0840/3010/18, то обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об'єкту порушеного права, тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним, при розгляді позовної вимоги позивача щодо виконання окремого судового рішення у іншій справі, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Такий висновок суду узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 27.11.2018 № 520/11829/17 (№К/9901/51263/18).

Враховуючи зясовані обставини, досліджені матеріали справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню. Доводи позивача не приймаються судом до уваги виходячи з вище зазначеного.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 14, 90, 139, 143, 241-246, 250, 263 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 69118, ІНН НОМЕР_1) до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (вул. Карпенко-Карого, буд. 25-А, м. Запоріжжя, 69014, ) про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили у порядку та строки, передбачені ст. 255 КАС України та може бути оскаржене у порядку та строки, передбачені ст.ст. 293, 295, 296 та 297 КАС України.

Повний текст рішення складено та підписано 28.03.2019.

Суддя А.В. Сіпака