Справа № 308/367/19
Суддя: Плеханова З.Б.
Дата ухвалення: 2019-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

28 березня 2019 року м. Ужгород№ 308/367/19

Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Плеханова З.Б. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби України в Закарпатській області про визнання вимоги про сплату боргу(недоїмки) недійсною, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби України в Закарпатській області, яким просить суд:

1.У зв'язку з тим, що вимога про сплату боргу (недоїмки) від 26.11.2018 р. отримана позивачем тільки 02 січня 2019 р., про що свідчить печатка на поштовому конверті, а десятиденний строк оскарження вимоги приходиться на вихідний день, процесуальний строк оскарження даної вимоги поновити.

2.Визнати недійсною та скасувати вимогу Головного управління державної фіскальної служби в Закарпатській області про сплату боргу (недоїмки) від 26.11.2018 р.

3.Стягнути з Головного управління державної фіскальної служби в Закарпатській області на мою користь судовий збір у розмірі 768,40 грн.

1. Позиції сторін

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем винесено Вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 26 листопада 2018 року за підписом начальника УПБ ДФС у Закарпатській області ОСОБА_2 , якою позивача зобовязано сплатити на рахунок фіскальної служби кошти у сумі 9483,54 грн., з посиланням на ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Позивач зазначає, що має посвідчення про право на зайняття адвокатською діяльністю, яке отримав після здачі відповідного екзамену 29.02.1996 року , коли працював слідчим в органах прокуратури Закарпатської області. Також є членом спілки адвокатів Закарпатської області і членом Національної асоціації адвокатів України. Внесений в єдиний реєстр адвокатів України і сплачує внески в спілку і в асоціацію. Проте, також є найманим працівником - юрисконсультом СП «Антал». Отже, всі необхідні податки і внески державі за нього сплачує бухгалтерія підприємства, в якому він працює. Відтак, оскаржувана вимога не відповідає вимогам закону, підлягає визнанню недійсною і скасуванню.

12 березня 2019 року, на адресу суду надійшов відзив представника відповідача про заперечення щодо позову, де зокрема, зазначає, що позовна заява є безпідставною, необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Так, зазначено, що відповідно до даних Єдиного реєстру адвокатів України ОСОБА_1 є адвокатом (свідоцтво №21/215 від 11.11.2002) та займається індивідуальною адвокатською діяльністю, тобто є платником єдиного внеску згідно з п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування». Згідно з абзацом 3 ч. 8 ст. 9 Закону платники єдиного внеску, зазначені пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок. Отже, у зв'язку із змінами в Законі «Про збір та облік єдиного внеску і загальнообов'язкове державне соціальне страхування» позивач зобов'язаний сплачувати єдиний соціальний внесок як особа, яка провадить незалежну професійну діяльність. Звертає увагу Суду, що борг по єдиному внеску обліковується за Позивачем як за особою, яка провадить незалежну професійну діяльність, а не працівником. Однак, Позивач, порушуючи норми чинного законодавства, станом на 31.10.2018 року не сплатив нарахований єдиний внесок, що свідчить про протиправну поведінку платника єдиного внеску. На підставі наведеного, відповідач просить суд вважати позов безпідставним і прийняти рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову повністю.

Суд, з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановивши фактичні обставини, приходить до наступних висновків.

2. Обставини, встановлені судом.

26 листопада 2018 року Головним управлінням Державної фіскальної служби України в Закарпатській області винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-26664-17 згідно з якою відповідно до статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" на підставі даних інформаційної системи органу доходів та зборів, акта документальної перевірки ГУ ДФС в Закарпатській області вимагає сплатити борг (недоїмку) у сумі 9483,54 грн.

Згідно свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №21/215 від 11.11.2002 року ОСОБА_1 є адвокатом(а.с.12).

Відповідно до даних Єдиного реєстру адвокатів України, станом на 27.03.2019 року, ОСОБА_1 є адвокатом та займається індивідуальною адвокатською діяльністю.

Згідно довідки з місця роботи від 12.01.2018 р. та довідки про доходи від 04.12.2018 р, ОСОБА_1 працює в СП «Антал», на посаді юрисконсульта з 02.02.2015 року по теперішній час (а.с.9-10).

3. Мотиви суду та норми права, застосовані судом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 67 Конституції України встановлений обов'язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі - ОСОБА_3) визначено правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

За приписами ч.4 ст. 8 Закону порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до п. 6 ч.1 ст.1 Закону недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно з ч.1 ст.З вказаного Закону збір та ведення обліку єдиного внеску здійснюються за принципами, зокрема, обов'язковості сплати та відповідальності платників єдиного внеску та органу, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, за порушення норм цього Закону, а також за невиконання або неналежне виконання покладених на них обов'язків.

У позовній заяві Позивач посилається на те, що він не є суб'єктом нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування оскільки є найманим працівником - юрисконсультом СП «Антал». Отже, всі необхідні внески сплачує роботодавець.

Згідно з п.5 ч.1 ст.4 Закону платниками єдиного внеску є особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Законами України №1714 від 06.12.2016 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», №2148 від 03.10.2017 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» внесено зміни в ОСОБА_3 України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

У п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону зазначено, що єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладення податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварта або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов'язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Згідно з абзацом 3 ч. 8 ст. 9 Закону платники єдиного внеску, зазначені пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Отже, у зв'язку із змінами в Законі «Про збір та облік єдиного внеску і загальнообов'язкове державне соціальне страхування» Позивач зобов'язаний сплачувати єдиний соціальний внесок як особа, яка провадить незалежну професійну діяльність.

Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Отже, необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, незалежної професійної адвокатської діяльності без обовязкового отримання доходу від такої діяльності.

Питання зайняття адвокатською діяльністю регулюються Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI (далі - ОСОБА_3 № 5076-VI), згідно зі статтею 13 якого, адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Положеннями статті 32 Закону № 5076-VI встановлено підстави, за наявності яких припиняється право на заняття адвокатською діяльністю шляхом анулювання свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, де однією з підстав зазначено: подання адвокатом заяви про припинення права на заняття адвокатською діяльністю раді адвокатів регіону за адресою робочого місця адвоката. Припинення права особи на заняття адвокатською діяльністю має наслідком припинення такої діяльності та права особи на участь у роботі органів адвокатського самоврядування. Відомості про припинення права на заняття адвокатською діяльністю вносяться до Єдиного реєстру адвокатів України.

Судом встановлено, що заяву про припинення права на заняття адвокатською діяльністю раді адвокатів регіону за адресою робочого місця адвоката позивач не подавав і є членом органу адвокатського самоврядування, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю не анульовано. Вказана обставина не заперечується сторонами по справі.

В обґрунтування позиції стосовно того, що Позивач не є суб'єктом нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, оскільки є найманим працівником - юрисконсультом СП «Антал», однак вказане не спростовує того, що він є особою, яка провадить незалежну професійну діяльність відповідно до даних з Єдиної реєстру адвокатів України.

Суд зазначає, що борг по єдиному внеску обліковується за Позивачем, як за особою, яка провадить незалежну професійну діяльність, а не як працівником.

Особи, зазначені у пунктах 4 та 5-1 частини першої статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Особи, зазначені у пунктах 4 та 5-1 частини першої цієї статті це : фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування та члени фермерського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню на інших підставах.

Хоча позивач є інвалідом третьої групи, однак, звільнення адвокатів, як самозайнятих осіб , в тому числі, які є інвалідами третьої групи, від сплати єдиного внеску законом не передбачено.

Нарахування єдиного внеску та формування вимоги про сплату борі (недоїмки) регулюється Законом України «Про збір та облік єдиного внеску і загальнообов'язкове державне соціальне страхування», Інструкцією про поряд (нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449.

Частиною 12 ст. 9 Закону передбачено, що єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 цього Закону у разі виявлення своєчасно не сплачені сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов'язані самостійно обчислити внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. З ст. 25 Закону суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Абзацами 1-3 ч.4 цієї статті визначено, що орган доходів і зборів у порядку, формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти календарних днів з дня надходження узгодженої вимоги, орган доходів і зборів надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки (абзац 9 ч. 4 цієї статті).

Розділом VI «Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449 врегульований порядок стягнення заборгованості з платників.

Відповідно до п. 1 вказаного розділу до платників, які не виконали визначені Законом обов'язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.

Згідно п. 2 розділу VI Інструкції у разі виявлення платником своєчасно не нарахованих сум єдиного внеску такі платники зобов'язані самостійно обчислити ці внески, відобразити у звітності, що подається платником до органів доходів і зборів, та сплатити їх. До такого платника застосовуються штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції.

У разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції.

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена в строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Згідно з п. 3 розділу VI Інструкції у разі, якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску та/або борги зі сплати фінансових санкцій органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки). Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Відповідно до п. 4 вказаного розділу вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Отже, у зв'язку з тим, що платник мав на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску, орган доходів і зборів надіслав Позивачу вимогу про сплату боргу (недоїмки), а тому твердження Позивача про те, що жодна перевірка не проводилася є недоречним.

В той же час, як зазначалось судом вище, позивач не вчиняв дій щодо припинення адвокатської діяльності у відповідності до вимог Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що відповідач правомірно виніс вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 26.11.2018 р. №Ф-26664-17.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись статтями 242-246 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

1. В Позові ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби України в Закарпатській області про визнання вимоги про сплату боргу(недоїмки) недійсною - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його дня складення повного судового рішення через Закарпатський окружний адмінсуд до Восьмого апеляційного адмінсуду.

СуддяОСОБА_3