Справа № 640/1586/19
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2019-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/1586/19 Суддя (судді) суду 1-ї інст.:
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 березня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Сорочка Є.О.,

суддів Коротких А.Ю.,

Федотова І.В.,

за участю секретаря с/з Грисюк Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Інститут транспорту нафти" на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 січня 2019 року, що прийнята у місті Києві, у справі за заявою ОСОБА_4 до приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Гнідюка Олександра Борисовича, Публічного акціонерного товариства "Інститут транспорту нафти", ОСОБА_6 про зупинення реєстраційної дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 до подання адміністративного позову звернувся до суду із заявою, у якій просив вжити заходи забезпечення позову шляхом:

- зупинення дії реєстраційної дії № 8015739 від 26.11.2018, здійсненої в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гнідюком О.Б. щодо ПАТ «Інститут транспорту нафти» про «внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов'язані зі змінами в установчих документах; зміна керівника юридичної особи, зміна складу підписантів», відповідно до якої керівником (укладення договорів та контрактів на суму що перевищує 200 000 гривень за попередньою згодою з наглядовою радою) та підписантом (укладення договорів та контрактів на суму, що перевищує 200 000 гривень за попередньою згодою з наглядовою радою) Публічного акціонерного товариства «Інститут транспорту нафти» зазначено ОСОБА_6;

- зупинення дії реєстраційної дії № 9015739 від 26.11.2018, здійснену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гнідюком О.Б. щодо ПАТ «Інститут транспорту нафти» про зміну складу або інформацію про засновників ПАТ «Інститут транспорту нафти», відповідно до якої зазначено наступні відомості про засновників ПАТ «Інститут транспорту нафти»: фізичні особи згідно реєстру власників цінних паперів, розмір внеску до статутного фонду - 6 186 608 грн.; власник істотної участі - ОСОБА_8, АДРЕСА_1; кінцевий бенефіціарний власник (контролер) - ОСОБА_9, реєстраційний номер облікової картки платника податків -, місце проживання - АДРЕСА_2. бенефіціарне володіння опосередковане - Yenechi Holding Limited , проспект Кеннеді 89 офіс 201 Нікосія, Tenderson Trading ltd , проспект Кеннеді 89 офіс 201 Нікосія.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 січня 2019 року заяву задоволено:

- зупинено дію рішення державного реєстратора здійснену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гнідюком О.Б. № 8015739 від 26.11.2018 щодо ПАТ «Інститут транспорту нафти» про «внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов'язані зі змінами в установчих документах; зміна керівника юридичної особи, зміна складу підписантів», відповідно до якої керівником (укладення договорів та контрактів на суму що перевищує 200 000 грн. за попередньою згодою з наглядовою радою) та підписантом (укладення договорів та контрактів на суму, що перевищує 200 000 грн за попередньою згодою з наглядовою радою) ПАТ «Інститут транспорту нафти» зазначено ОСОБА_6;

- зупинено дію рішення державного реєстратора здійснену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гнідюком О.Б. № 9015739 від 26.11.2018 щодо ПАТ «Інститут транспорту нафти» про зміну складу або інформацію про засновників Публічного акціонерного товариства «Інститут транспорту нафти», відповідно до якої зазначено наступні відомості про засновників ПАТ «Інститут транспорту нафти»: фізичні особи згідно реєстру власників цінних паперів, розмір внеску до статутного фонду - 6 186 608 грн.; власник істотної участі - ОСОБА_8, АДРЕСА_1; кінцевий бенефіціарний власник (контролер) - ОСОБА_9, реєстраційний номер облікової картки платника податків -, місце проживання - АДРЕСА_2. бенефіціарне володіння опосередковане - Yenechi Holding Limited , проспект Кеннеді 89 офіс 201 Нікосія, Tenderson Trading ltd , проспект Кеннеді 89 офіс 201 Нікосія;

- визначено спосіб і порядок виконання даного судового рішення шляхом зобов'язання Міністерства юстиції України відновити у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомості про директора та засновників ПАТ «Інститут транспорту нафти» у стані, що існував до внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань реєстраційний записів № 8015739 від 26.11.2018 та № 9015739 від 26.11.2018.

ПАТ "Інститут транспорту нафти" та ОСОБА_6 в апеляційних скаргах просять скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні заяви ОСОБА_4 про забезпечення позову відмовити, оскільки вважають, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що підстави для вжиття заходій забезпечення позову відсутні.

ОСОБА_6 подано відзив на апеляційну скаргу ПАТ "Інститут транспорту нафти", у якій, однак, не наведені заперечення щодо цієї скарги.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що відомості стосовно директора ПАТ «Інститут транспорту нафти» ОСОБА_4 були внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань у відповідності до реєстраційної дії державного реєстратора Київської обласної філії ДП «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» Петрик А.В., № 4015739 від 23.11.2016, щодо внесення змін до відомостей про керівника юридичної особи.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.04.2017 у справі № 826/13871/16, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10.05.2017, заборонено всім державним реєстраторам у розумінні Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» вчиняти будь-які реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців щодо ПАТ «Інститут транспорту нафти».

Водночас, 26.11.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гнідюком О.Б. здійснено державну реєстрацію внесення змін до відомостей про ПАТ «Інститут транспорту нафти», що не пов'язані зі змінами в установчих документах, № 26.11.2, а саме - зміна керівника юридичної особи, зміна складу підписантів, відповідно до якої керівником (Укладення договорів та контрактів на суму що перевищує 200 000 гривень за попередньою згодою з наглядовою радою) та підписантом (Укладення договорів та контрактів на суму що перевищує 200 000 гривень за попередньою згодою з наглядовою радою) Публічного акціонерного товариства «Інститут транспорту нафти» було вказано ОСОБА_6

Також 26.11.2018, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гнідюком О.Б. проведено державну реєстрацію змін до установчих документів ПАТ «Інститут транспорту нафти»; № 9015739; а саме - зміна складу або інформації про засновників Публічного акціонерного товариства «Інститут транспорту нафти». Відповідно до зазначеної реєстраційної дії змінено відомості про засновників ПАТ «Інститут транспорту нафти», а саме: фізичні особи згідно реєстру власників цінних паперів, розмір внеску до статутного фонду - 6186608.00 грн.; власник істотної участі - ОСОБА_8, АДРЕСА_1; кінцевий бенефіціарний власник (контролер) - ОСОБА_9, реєстраційний номер облікової картки платника податків - , місце проживання - АДРЕСА_2. бенефіціарне володіння опосередковане - Venechi Holding limited , проспект Кеннеді 89 офіс 201 Нікосія, Tenderson Trading ltd , проспект Кеннеді 89 офіс 201 Нікосія.

Вважаючи вказані реєстраційні дії протиправними та маючи намір їх оскаржити до суду, ОСОБА_4 звернувся до суду із відповідною заявою про вжиття заходів забезпечення позову.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, при цьому метою забезпечення реального виконання рішення та уникнення випадків невірного трактування порядку його виконання, судом визначено спосіб і порядок його виконання шляхом зобов'язання Міністерства юстиції України відновити у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомості про директора та засновників ПАТ «Інститут транспорту нафти» у стані, що існував до внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань спірних реєстраційний записів.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно частини другої статті 150 КАС забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для однозначного висновку, що заходи забезпечення позову можуть вживатися виключно у випадках, коли невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до частини четвертої статті 150 КАС подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

За правилами частин першої та другої статті 151 КАС позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

При цьому, суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб. При цьому, передумовою для вжиття таких заходів є існування та встановлення судом обставин, визначених частиною другою статті 151 КАС.

У справі «Беєлер проти Італії» Європейський суд з прав людини зазначив, що будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні частини 1 статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, лише якщо забезпечено «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогам захисту основоположних прав конкретної особи. Питання щодо того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним.

Згідно роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно Рекомендації № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13.09.1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов'язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов'язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв'язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з предметом спору.

Як зазначалося, звертаючись із заявою про забезпечення позову, заявник мав намір оскаржити реєстраційні дії приватного нотаріуса, вчинені всупереч ухвали суду про заборону вчинення таких дій. Тобто, обраний заявником та застосований судом першої інстанції спосіб забезпечення позову цілком відповідає предмету спору між учасниками справи.

При цьому, обраний спосіб забезпечення позову, як зупинення спірних актів щодо державної реєстрації змін відомостей про юридичну особу, відповідає вимогам і меті, визначеним статтями 150, 151 КАС.

Спірні правовідносини стосуються вчинення приватним нотаріусом всупереч відповідної заборони суду реєстраційних дій, та не стосуються обставин прийняття наглядовою радою ПАТ «Інститут транспорту нафти» певних рішень у 2016 році, пов'язаних із управлінням товариством, а тому посилання та такі рішення колегія суддів відхиляє.

При цьому, в оскаржуваному рішенні суд першої інстанції не надавав оцінку протиправності оскаржуваних актів, вжиття заходів забезпечення позову не зумовило фактичного вирішення спору по суті, оскільки спрямовано виключно на збереження до винесення остаточного рішення у справі існуючого до прийняття таких актів становища. З огляду на це, колегія суддів відхиляє відповідні доводи апеляційних скарг.

Також слід зазначити, що зупиняючи дію спірних актів, суд першої інстанції не втручався у дискреційні повноваження учасників справи чи третіх осіб, оскільки суд виконував власну компетенцію по здійсненню правосуддя відповідно до наданих Конституцією та законами України повноважень.

Щодо реальності загрози заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, то колегія суддів погоджується з доводами заявника про те, що наявність запису про керівника ПАТ «Інститут транспорту нафти» ОСОБА_6, що внесений на підставі спірних реєстраційних дій, дає можливість останньому розпоряджатися майном товариства, укладати будь-які правочини від імені товариства з третіми особами, що може завдати шкоди ПАТ «Інститут транспорту нафти», а також дає йому змогу подати клопотання про закриття провадження у справі № 826/13871/16, в рамках якої було вжито заходи забезпечення ухвалою від 11.04.2017, всупереч яких були вчинені спірні дії, що може ускладнити виконання рішення у даній справі в разі задоволення позову.

Таким чином, застосований судом спосіб забезпечення позову є адекватним та співмірним з предметом спору, оскільки спрямований виключно на збереження до винесення остаточного рішення у справі існуючого до прийняття оскаржуваних дій становища.

Колегія суддів також не вбачає порушень у визначенні судом порядку та способу виконання оскаржуваної ухвали.

Так, згідно частини першої статті 372 КАС у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Так само на відповідних суб'єктів владних повноважень можуть бути покладені обов'язки щодо забезпечення виконання рішення.

Отже, визначення способу, строку і порядку виконання рішення є правом суду, яке пов'язане із необхідністю вибору ефективного засобу захисту, у даному випадку тимчасового - до вирішення спору.

Оскільки Міністерство юстиції України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державної реєстрації юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців (пункт 1 Положення про Міністерство юстиції України, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 02 липня 2014 року № 228), то судом першої інстанції правомірно визначено спосіб і порядок виконання оскаржуваної ухвали шляхом зобов'язання Міністерства юстиції України відновити у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомості про директора та засновників ПАТ «Інститут транспорту нафти» у стані, що існував до внесення відповідних записів до реєстру згідно спірних реєстраційних дій.

Колегія суддів приймає до уваги доводи про те, що судом першої інстанції зупиненою дію не реєстраційних дій, а рішень про внесення відповідних змін до реєстру. Проте, таке формулювання судом резолютивної частини не може бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, позаяк судом було чітко визначено спосіб та порядок виконання такого рішення, яке не допускає двозначних тлумачень.

Що стосується посилань на те, що заяву про забезпечення позову було подано до подання позовної заяви, то колегія суддів наголошує на тому, що таку можливість прямо передбачено частиною другою статті 150 КАС, зміст якої цитувався судом вище. При цьому, позивач у відповідності до частини другої статті 153 КАС виконав свій обв'язок щодо подання протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову відповідної позовної заяви, провадження за якою було відкрито ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.03.2019 (після усунення недоліків згідно ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.02.2019).

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до пункту 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов'язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують, оскільки гуртуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 КАС.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 34, 243, 312, 316, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_6, Публічного акціонерного товариства "Інститут транспорту нафти" залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 січня 2019 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Є.О. Сорочко

Суддя А.Ю. Коротких

Суддя І.В. Федотов

Повний текст постанови складений 27.03.2019.