Справа № 336/285/19
Суддя: Марко Я. Р.
Дата ухвалення: 2019-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 336/285/19
Провадження № 2-а/336/37/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2019 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Марко Я.Р., за участю секретаря судового засідання Палубінської К.М., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та закриття справи про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним адміністративним позовом, в якому просить суд визнати дії інспектора ВБДР Управління патрульної поліції в Запорізькі області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Бальви Артема Олександровича неправомірними, скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №375621 від 03.01.2019 року та закрити провадження у справі.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що постановою серії АР № 375621 від 03.01.2019 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 140 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1020,00 грн. В постанові зазначено, що 02.01.2019 року о 12 год. 00 хв. на а/д Т-04-01 від межі Дніпропетровської та Запорізької областей до м. Гуляйполе, будучи посадовою особою ДП «Запорізький облавтодор», директор порушив стандарти забезпечення безпеки руху, а саме п. 3.3.1 ДСТУ 3587-97, покриття проїзної частини має вибоїни глибиною понад 6 см, чим порушив вимоги п.1.5 Правил дорожнього руху України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 140 КУпАП.

Вищезазначену постанову позивач вважає незаконною та такою, що винесена з порушенням норм чинного законодавства України, з наступних підстав.

Як зазначає позивач в позовній заяві, в постанові не вказано в який спосіб він, будучи директором Дочірнього підприємства «Запорізький облавтодор» та за яких умов, вчинив правопорушення, шляхом дії чи бездіяльності, які саме нормативні акти, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, було ним порушено, враховуючи, що стаття 140 КУпАП є бланкетною. Окрім того, позивач підкреслив, що установою, відповідальною за стан доріг в державі України є балансоутримувач автодоріг - Укравтодор та його відокремлені підрозділи - Служби автомобільних доріг в областях, в даному випадку Служба автомобільних доріг в Запорізькій області.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18.01.2019 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання та витребувано з Управління патрульної поліції в Запорізькій області матеріали, що потягли за собою притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 1 статті 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вищезазначені матеріали на адресу суду не надходили.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27.02.2019 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач в судове засідання не з'явився. Представник позивача надала суду клопотання за змістом якого просила суд розглядати справу без її участі та участі позивача, на позовних вимогах наполягає, просить позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце його проведення повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі, відзиву, будь-яких заяв або клопотань до суду не надсилав.

Відповідно до частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до оскаржуваної постанови серії АР № 375621 від 03.01.2019 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1020,00 гривень ( а.с.9).

За змістом вказаної постанови, 02.01.2019 року о 12 годині 00 хвилин на а/д Т-04-01 від межі Дніпропетровської та Запорізької областей до м. Гуляйполе, будучи посадовою особою ДП «Запорізький облавтодор», директор порушив стандарти забезпечення безпеки руху, а саме п. 3.3.1 ДСТУ 3587-97, покриття проїзної частини має вибоїни глибиною понад 6 см, чим порушив вимоги п.1.5 Правил дорожнього руху, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У відповідності до статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Відповідно до частин 1, 2 та 3 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Згідно зі статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Частиною 1 статті 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена адміністративна відповідальність, зокрема, за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць.

Диспозиція частини 1 статті 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення має бланкетний характер, тому у кожному конкретному випадку має встановлюватися, які саме професійні обов'язки покладались на винну особу, і які з цих обов'язків не виконані взагалі або виконані неналежним чином, а також вимоги яких конкретно нормативних актів (інструкцій, правил, вказівок тощо) порушено винним.

Відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до пункту 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Як передбачено частинами 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Незважаючи на вимоги Кодексу України про адміністративні правопорушення, всупереч вимогам частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідачем не вчинено жодних дій, спрямованих на доказування правомірності його рішення, а саме не надано суду доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_1, станом на 02 січня 2019 року, був посадовою особою відповідальною за експлуатаційний стан ділянок доріг на а/д Т-04-01 від межі Дніпропетровської та Запорізької областей до м. Гуляйполе.

Крім того відповідачем не надано доказів (актів обстеження та ін.), які б підтверджували, що стан вказаних в оскаржуваній постанові ділянок доріг, станом на 02 січня 2019 року, не відповідав встановленим стандартам та вимогам чинного законодавства.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає скасуванню.

Відповідно до частини 3 статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Приймаючи до уваги вищенаведене, позовні вимоги позивача про визнання дій інспектора ВБДР Управління патрульної поліції в Запорізькі області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Бальви Артема Олександровича неправомірними виходить за межі повноважень суду, передбачених статтею 286 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 2, 5-9, 73-77, 90, 139, 244-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, статтями 251, 252, 268, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

У Х В А Л И В:

Позовну заявуОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та закриття справи про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія АР № 375621 від 03.01.2019 року винесенуінспектором ВБДР правління патрульної поліції в Запорізькій області лейтенантом поліції Бальва Артемом Олександровичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 1020,00 грн. та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності КАС України. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Я.Р.Марко