Справа № 826/18073/16
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Аліменка В.О. та Бєлова Л.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Окружного адміністративного суду м.Києва від 28 грудня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного сервісного центру МВС України, Регіонального сервісного центру МВС в м.Києві, третя особа Міжрегіональне управління Національного агентства України з питань державної служби у м.Києві, Київській, Чернігівській та Черкаській областях про визнання протиправним дії, зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Міністерства внутрішніх справ України, Головного сервісного центру МВС України, Регіонального сервісного центру МВС в м.Києві, в якому просив, з урахуванням збільшення та уточнення позовних вимог, визнати протиправними та незаконними дії конкурсної комісії регіонального сервісного центру МВС в м. Києві по складанню списку №1 до протоколу №9 засідання конкурсної комісії на зайняття посад державних службовців в регіональному сервісному центрі МВС в м. Києві; визнати протиправною бездіяльність регіонального сервісного центру МВС в м. Києві в частині не повідомлення ОСОБА_2 про результати конкурсу протягом п'яти календарних днів з дня їх оприлюднення, розгляду його звернення та не направлення витягу з протоколу Конкурсної комісії за його заявою; визнати протиправною та незаконною бездіяльність керівництва регіонального сервісного центру МВС в м. Києві в частині не призначення на посаду провідного спеціаліста-адміністратора територіального сервісного центру №8046 переможця конкурсу ОСОБА_2; зобов'язати регіональний сервісний центр МВС в м. Києві призначити на посаду провідного спеціаліста-адміністратора територіального сервісного центру №8046, або на рівнозначну посаду, переможця конкурсу ОСОБА_2 з 10 серпня 2016 року; зобов'язати регіональний сервісний центр МВС в м. Києві нарахувати та виплатити ОСОБА_2 заробітну плату за час вимушеного прогулу; допустити негайне виконання рішення суду в частині призначення ОСОБА_2 на посаду і виплати заробітної плати за один місяць; визнати протиправною бездіяльність Головного сервісного центру МВС України по розгляду скарги ОСОБА_2 на бездіяльність начальника Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві щодо призначення його на посаду провідного спеціаліста-адміністратора територіального сервісного центру №8046, як переможця конкурсу, та не надання вичерпної відповіді на його звернення; визнати протиправною бездіяльність МВС України в частині не повідомлення ОСОБА_2 про пересилання його скарги за належністю до Головного сервісного центру МВС України; стягнути з МВС України за рахунок бюджетних асигнувань даного суб'єкта владних повноважень на користь ОСОБА_2 9700,00 грн., як компенсацію витрат на правничу допомогу; стягнути з МВС України за рахунок бюджетних асигнувань даного суб'єкта владних повноважень на користь ОСОБА_2 15000,00 грн., в якості відшкодування моральної шкоди; стягнути з МВС України за рахунок бюджетних асигнувань даного суб'єкта владних повноважень на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір в розмірі 551,21 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м.Києва від 28 грудня 2018 року клопотання представника МВС України про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_2 задоволено, позовну заяву ОСОБА_2 залишено без розгляду у зв'язку із пропуском позивачем строку звернення до суду.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та задовольнити позовні вимоги. На думку апелянта, судом неправильно і неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що позивачем не оспорюються результати конкурсу на заміщення вакантних посад, а оскаржуються дії конкурсної комісії по складанню списку №2 до протоколу №9 засідання конкурсної комісії, а також бездіяльність щодо неповідомлення позивача про результати конкурсу, не розгляду його звернень (заяв), не надання відповідей на них. Письмових повідомлень про результати конкурсу позивачем отримано не було, і лише в листопада 2016 року позивачем була отримана відповідь від МВС України, і в період до подання даного позову ОСОБА_2 намагався владнати спір у позасудовому порядку, оскільки розраховував на розгляд його заяв по суті та прийняття відповідачем законного рішення.

Регіональний сервісний центр МВС в м.Києві подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в її задоволенні у повному обсязі, зазначаючи, що позивачем пропущено встановлений місячний строк звернення до суду з моменту, коли він міг дізнатися про своє порушене право, а саме з 27 липня 2016 року.

Інші учасники справи відзив на апеляційну скаргу не подавали.

В суді першої інстанції позиція Головного сервісного центру МВС України обґрунтовувалась тим, що подані позивачем документи містили невідповідність та розбіжності, крім того, посаду, на яку претендував позивач, скорочено, а середній заробіток за час вимушеного прогулу стягується лише при винесенні рішення про поновлення на роботі звільненого працівника.

Позиція МВС України обґрунтовувалась тим, що з боку МВС України відсутні порушення законних прав та інтересів позивача, оскільки останнє діяло в межах та у спосіб, передбачений чинним законодавством України.

Будь-які письмові пояснення третьої особи в матеріалах справи відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч.1 ст.320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ухвалою Окружного адміністративного суду м.Києва від 28 листопада 2016 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено судове засідання на 10 січня 2017 року о 14:40 год.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м.Києва від 26 вересня 2017 року Суддею Клименчук Н.М. прийнято справу до провадження та призначено попереднє судове засідання на 12 жовтня 2017 року о 10:45 год.

В судовому засідання 12 жовтня 2017 року Регіональним сервісним центром МВС в м.Києві подано клопотання про залишення позовної заяви без розгляду з огляду на пропуск позивачем встановленого ч.3 ст.99 КАС України (в редакції до 15 грудня 2017 року) місячного строку звернення до суду з даним позовом та не подання ним клопотання про поновлення строку.

26 лютого 2018 року позивачем подано до суду клопотання про продовження розгляду адміністративної справи за його відсутності та у порядку письмового провадження.

Суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про залишення без розгляду адміністративного позову, дійшов висновку, що про порушене право позивач дізнався 27 липня 2016 року, натомість відповідний позов подано ним 18 листопада 2016 року, тобто з пропуском строку звернення до суду, та оскільки факт пропуску строку звернення до суду виявлено після відкриття провадження у справі та позивачем не заявлено про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

За наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку колегія суддів доходить наступних висновків.

Згідно з ч.ч.1-3 ст.99 КАС України (у редакції, чинній станом на дату подання адміністративного позову), адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Відповідно до п.15 ч.1 ст.3 КАС України (у редакції, чинній станом на дату подання адміністративного позову) публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Беручи до уваги, що позовні вимоги стосуються прийняття позивача на публічну службу до територіального сервісного центру №8046 Регіонального сервісного центру МВС в м.Києві, як переможця за результатами конкурсу на зайняття вакантних посад державних службовців, то для звернення до суду з відповідними вимогами процесуальним законодавством (чинним на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено місячний строк звернення до суду з даним позовом.

З матеріалів справи вбачається, що позивача включено до списку переможців та других за результатами конкурсу на заміщення посад державних службовців в Регіональному сервісному центрі МВС в м.Києві, як переможця по ТСЦ №8046 (порядковий №131) на посаду провідний спеціаліст-адміністратор із загальною кількістю балів 2,5 (а.с.17).

Відповідно до протоколу №9 засідання конкурсної комісії на зайняття вакантних посад державних службовців в регіональному сервісному центрі МВС в м.Києві від 12 липня 2016 року (а.с.19) по питанню №3 вказаного засідання відповідно до списку №2 конкурсантів за результатами проведення співбесіди на відповідність досвіду, досягнень, компетенції, особистих якостей вимогам до професійної компетентності кандидата та до відповідних посадових обов'язків не рекомендує призначення у зв'язку з не відповідністю зазначеним вимогам, зокрема, ОСОБА_2 (а.с.21).

28 липня 20167 року позивач звернувся до конкурсної комісії із заявою про ознайомлення з протоколом (а.с.22), яка була списана до справи без реалізації на підставі доповідної записки завідувача сектору моніторингу та контролю за діяльністю сервісних центрів РСЦ МВС в м.Києві від 26 серпня 2016 року (а.с.23).

За наслідком звернення позивача до РСЦ МВС у м.Києві щодо його працевлаштування у ТСЦ №8046 листом від 10 жовтня 2016 року №31/26-Р-1050 (а.с.24) позивача повідомлено, що надані позивачем документи для участі у конкурсі містили невідповідності чинному законодавству про державну службу.

В той же час, за наслідком звернення позивача до Національного агентства України з питань державної служби, листом від 07 жовтня 2016 року №Р-112/775-16 (а.с.28) позивача повідомлено про проведення перевірки РСЦ МВС у м.Києві, за результатами якої складено довідку від 05 жовтня 2016 року (а.с.31) про результати позапланової перевірки інформації, викладеної у зверненні громадянина ОСОБА_2 щодо дотримання норм чинного законодавства про державну службу при проведенні конкурсу на заміщення вакантної посади та призначенні його на посаду державної служби в РСЦ МВС у м.Києві, за висновками якої конкурсною комісією РСЦ МВС у м.Києві складено список №2 який не передбачений Законом України «Про державну службу» та Порядком проведення конкурсу на зайняття посад державної служби; конкурсною комісією перевищено повноваження при винесення рекомендацій щодо призначення чи не призначення переможців конкурсу, а також рекомендацій призначення з випробувальним терміном; в порушення ч.4 ст.28 Закону, сектор персоналу та зв'язків з громадськістю письмово не повідомив переможців конкурсу у встановлений законодавством термін; в порушення ст.31 Закону, головним спеціалістом Головного сервісного центру МВС України не прийнято рішення щодо призначення переможця конкурсу на заміщення вакантної посади провідного спеціаліста-адміністратора ТСЦ №8046 - ОСОБА_2 Запропоновано рекомендувати керівнику державної служби РСЦ МВС в м.Києві притягнути до дисциплінарної відповідальності голову та членів конкурсної комісії РСЦ МВС у м.Києві, вжити заходів щодо усунення порушення передбаченого ст.31 Закону та прийняти рішення щодо призначення переможця конкурсу на заміщення вакантної посади провідного спеціаліста-адміністратора ТСЦ №8046 - ОСОБА_2

З вказаною довідкою в.о. Директора РСЦ МВС у м.Києві ознайомлений 24 жовтня 2016 року (а.с.38).

В той же час, листом від 03 листопада 2016 року №31/Р-1559 (а.с.41) позивача повідомлено, що йому надавались відповіді за результатами розгляду попередніх звернень та відповідно до наказу МВС України від 19 жовтня 2016 року №1097 посада державної служби, на яку претендував позивач, скорочена.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ч.3 ст.123 КАС України (в редакції, що набула чинності 15 грудня 2017 року) якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Отже, процесуальними нормами закріплено обов'язок суду встановлювати факт дотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду та у випадку його пропуску за відсутності заяви про поновлення пропущеного строку звернення, або якщо наведені в такій заяві підстави визнаються судом неповажними, суд залишає таку позовну заяву без розгляду, не розглядаючи справу по суті позовних вимог.

В той же час, відповідно до ч.3 ст.3 КАС України (в редакції, що набула чинності 15 грудня 2017 року) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч.13 ст.171 КАС України (в редакції, що набула чинності 15 грудня 2017 року) суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Частиною 6 ст.161 КАС України (в редакції, що набула чинності 15 грудня 2017 року) передбачено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов'язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Таким чином, у випадку встановлення судом після відкриття провадження у справі факту пропуску позивачем строку звернення до суду та у випадку відсутності заяви про поновлення такого строку, з метою встановлення всіх фактичних обставин, за яких може бути прийнято рішення про залишення позову без розгляду, суд має залишити позовну заяву без руху для надання позивачу строку на усунення недоліків, шляхом подання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Як вбачається з матеріалів справи та оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, суд дійшов висновку про пропуск позивачем встановленого процесуальним законодавством строку звернення до суду поза межами відкритого судового засідання, за відсутності позивача, в порядку письмового провадження. Однак, встановивши, що позовну заяву подано позивачем із пропуском визначених КАС України строків, суд не надав можливості позивачу подати заяву про поновлення строку на звернення до адміністративного суду, в якій позивач міг обґрунтувати поважність причин пропуску такого строку, шляхом залишення позовної позивача без руху, на підставі ч.13 ст.171 КАС України (в редакції, що набула чинності 15 грудня 2017 року).

У своїй апеляційній скарзі позивач зазначає, що ним оскаржуються дії конкурсної комісії по складанню списку №2 до протоколу №9 засідання конкурсної комісії, а також бездіяльність щодо неповідомлення позивача про результати конкурсу, не розгляду його звернень (заяв), не надання відповідей на них, разом з тим, належних письмових повідомлень про результати конкурсу ним отримано не було, і лише з отриманої в листопаді відповіді МВС України він достеменно довідався про факт порушення його прав.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивача намагався вирішити даний спір у позасудовому порядку, зокрема звертався з відповідними заявами, в тому числі до Міністра внутрішніх справ України та Національного агентства України з питань державної служби, однак, незважаючи на рекомендації викладені в довідці Національного агентства України з питань державної служби від 05 жовтня 2016 року, з якою в.о. Директора РСЦ МВС у м.Києві був ознайомлений 24 жовтня 2016 року, що спричинило необхідність звернення позивача до суду з даним позовом.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ч.4 ст.99 КАС України (у редакції, чинній станом на дату подання адміністративного позову) якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, то для звернення до адміністративного суду встановлюється місячний строк, який обчислюється з дня, коли позивач дізнався про рішення суб'єкта владних повноважень за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

Згідно з ч.4 ст.122 КАС України (в чинній редакції) якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов'язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень. Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб'єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб'єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

Отже, судом першої інстанції фактично не досліджувались обставини щодо наявності поважних причин пропуску позивачем строку звернення до суду з даним адміністративним позовом, не надано позивачу можливості подати заяву про поновлення строку звернення до суду із відповідними обґрунтуваннями після встановлення судом факту пропуску позивачем процесуальних строків, що призвело до порушень процесуальних прав ОСОБА_2, визначених ст.44 КАС України (в редакції, що набула чинності 15 грудня 2017 року).

Крім того, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.107 КАС України (в редакції, чинній на момент подання ОСОБА_2 вказаного позову) суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтею 106 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства; 5) подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду чи відмови у відкритті провадження у справі.

В той же час, згідно з ч.1 ст.108 КАС України (в редакції, чинній на момент подання ОСОБА_2 вказаного позову) суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків. Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху невідкладно надсилається особі, що звернулася із позовною заявою.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м.Києва від 28 листопада 2016 року було відкрито провадження в даній адміністративній справі та в мотивувальній частині вказаної ухвали зазначено, що суд керувався ст.ст.104-107 КАС України (в редакції, що була чинною до 15 грудня 2017 року) та визнав, що позовна заява і додані до неї матеріали є достатніми для відкриття провадження у справі.

Таким чином, за наслідком перевірки позовної заяви та доданих до неї матеріалів суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду чи відмови у відкритті провадження у справі та визнав подану заяву і додані до неї матеріали достатніми для відкриття провадження у справі.

Отже, постановляючи ухвалу від 28 листопада 2016 року про відкриття провадження в адміністративній справі та ухвалу від 28 грудня 2018 року про залишення позову без розгляду (розглядаючи справу майже 2 роки), суд першої інстанції надає протилежну оцінку одним і тим самим обставинам справи щодо відповідності позовної заяви вимогам встановленим процесуальним законодавством, в частині дотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду з даним позовом.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зауважити, що питання стосовно доступу особи до правосуддя неодноразово було предметом судового розгляду Європейського суду з прав людини.

Відповідно до вимог ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Так, у справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та в рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, в частині наявності чи відсутності поважних причин пропуску позивачем строку звернення до суду з даним позовом, що призвело до порушення прав позивача в частині подання заяв та клопотань, доказів, надання пояснень та наведення доводів та міркувань стосовно дотримання ним строку звернення до адміністративного суду, встановленого процесуальним законодавством.

З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, за наслідком розгляду апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку щодо передчасності висновку суду першої інстанції про причини пропуску позивачем строку звернення до суду та про наявність встановлених ч.3 ст.123 КАС України підстав для залишення позовної заяви ОСОБА_2 без розгляду.

Разом з тим, за наслідком розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції про залишення позову без розгляду, суд апеляційної має право скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, однак, в даному випадку суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями розглядати справу по суті, а тому в цій частині апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги, що помилковість висновків суду першої інстанції та порушення норм процесуального права призвело до неправильного вирішення питання, колегія суддів вважає, що ухвала Окружного адміністративного суду м.Києва від 28 грудня 2018 року про залишення позову без розгляду підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.243, 308, 311, 315, 320, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Окружного адміністративного суду м.Києва від 28 грудня 2018 року про залишення позову без розгляду скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Текст постанови складено 26 березня 2019 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді В.О.Аліменко

Л.В.Бєлова