Справа № 804/10782/14
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2019-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Лозицької І. О., розглянувши в в порядку спрощеного позовного провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом Приватного підприємства "Агентство безпеки Еліт Собр" до Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в порушення п.п. 78.1.1 п. 78.1. ст. 78 Податкового кодексу України, обов'язковий письмовий запит Кременчуцькою ОДПІ до ПП "АБ Еліт Собр" не направлявся, що позбавило позивача можливості надати пояснення та їх документальні підтвердження, позивач взагалі жодним способом не був повідомлений з боку відповідача щодо проведення у відношенні нього будь-яких заходів. Відповідачем не виконана обов'язкова умова для здійснення документальної позапланової перевірки, а саме: не направлено обов'язковий письмовий запит, у зв'язку з чим, підстава для проведення документальної позапланової перевірки, відсутня. Посилається на п. 78.4 ст. 78 Податкового кодексу України, якою передбачено, що право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки, проте наказ про проведення перевірки позивачу не було вручено. Також зазначає, що відповідачем було безпідставно та з порушенням норм чинного податкового законодавства України проведено перевірку та складено акт перевірки, у зв'язку з цим, дії Кременчуцької ОДПІ щодо проведення документальної позапланової невинної перевірки позивача, а також, проведення корегувань показників податкової звітності з податку на додану вартість в базі даних АІС "Податковий блок" на підставі результатів проведеної перевірки, безпідставно та з порушенням норм чинного законодавства України, перевірки є протиправними. Оскільки, документальна позапланова невиїзна перевірка фактично не проводилась, то дії Кременчуцької ОДПІ щодо складання акту перевірки та проведення корегувань показників податкової звітності в інформаційній базі АІС "Податковий блок" на підставі висновків, викладених у безпідставно складеному акті, є такими, що проведено у протиправний спосіб. Акт перевірки складений без дослідження фактичних даних, висновки вказані в ньому неправдиві та не відповідають дійсності.
За відомостями з витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.01.2019 року, зазначена вище справа була розподілена судді Лозицькій І. О.
27.06.2014 року Кременчуцькою ОДПІ складено акт № 1281/16-03-22-01-08/37528539 про відмову від підпису акту позапланової невиїзної перевірки від 27.06.2014 року, та у зв'язку з зазначеним направлено на адресу директора ПП "Агентство безпеки Еліт Собр" (код 36960060) ОСОБА_2 акт № 1706/16-03-22-01-08/36960060 від 27.06.2014 року, складений за результатами проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ПП "Агентство безпеки Еліт Собр" з питань дотримання вимог податкового законодавства за березень 2014 року. Щодо відображення/не відображення результатів коригування у відповідних база АІС «Податковий блок» та у податковій звітності платника повідомлено, що дії контролюючого органу щодо внесення до автоматизованої системи змін показників податкової звітності суб'єктів господарювання не породжують правових наслідків для платників податків та не порушують їхні права, оскільки, розміщена в цій системі інформація, є службовою та використовується податковими органами для обробки зібраної інформації в автоматичному режимі (використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань) з метою здійснення податкового контролю.
Ухвалою від 21.02.2019 року допущено заміну відповідача у справі з Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області на її правонаступника - Головне управління Державної фіскальної служби у Полтавській області.
Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України - в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Дослідивши матеріали, справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи.
Керуючись підпунктом 78.1.1 пункту 78.1 статті 78, статтею 79 Податкового кодексу України, в.о. начальником Кременчуцькою об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Полтавській області винесено наказ № 1992 від 24.06.2014 року «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ПП "Агентство безпеки Еліт Собр", яким призначено проведення позапланової невиїзної перевірки ПП "Агентство безпеки Еліт Собр" з 24.06.2014 року по 01.07.2014 року з питань дотримання вимог податкового законодавства за березень 2014 року (том 1 а.с. 129).
На підставі наказу № 1992 від 24.06.2014 року оформлено повідомлення від 24.06.2014 року № 348 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки.
Копію наказу Кременчуцької ОДПІ від 24.06.2014 року №1992 та повідомлення від 24.06.2014 року №348 про початок проведення документальної невиїзної позапланової перевірки в приміщенні Кременчуцької ОДПІ неможливо вручити та направити поштою в зв'язку з тим, що підприємство за податковою адресою не знаходиться, про що складено відповідний акт від 23.06.2014 року за № 1239/16-03-22-01-08.
Судом встановлено, що державному реєстратору направлено форму 18-ОПП від 18.06.2014 року за №100/16-03-18-03-36 "Повідомлення про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням".
Згідно зазначеного акта перевірки, Кременчуцькою ОДПІ направлено лист від 06.05.2014 року "Про надання інформації" щодо підтвердження задекларованих сум податкового зобов'язання та податкового кредиту за березень 2014 року, який отримано 29.05.2014 року посадовими особами ПП "АБ "Еліт Собр", що підтверджено позивачем у позовній заяві, проте, відповідь контролюючому органу не надана.
Згідно висновків акта перевірки від 27.06.2014 року № 1706/16-03-22-01-08/36960060:
- податкові зобов'язання ПП "АБ Еліт Собр" у відповідності до пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України, підлягають корегуванню (зменшенню) за березень 2014 року на суму 3701099 грн.;
- податковий кредит ПП "АБ Еліт Собр" відповідно до пунктів 198.1, 198.4, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, підлягає корегуванню (зменшенню) за березень 2014 року на суму 3701099 грн.
У подальшому контролюючим органом на підставі акта перевірки від 27.06.2014 року № 1706/16-03-22-01-08/36960060 здійснено коригування показників податкової звітності додатку № 5 до декларацій з податку на додану вартість в інформаційній базі даних АІС "Податковий блок".
Вирішуючи заявлений спір по суті, суд зазначає наступне.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також, відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України (далі по тексту - Податковий кодекс України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі, після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Право на проведення перевірки, в тому числі, документальної невиїзної, визначено положеннями пункту 75.1 статті 75 та підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України (в редакції чинній на час спірних правовідносин) при цьому, така перевірка повинна проводитися в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.
Згідно із абзацом четвертим підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених Кодексом.
Перелік обставин, за наявності яких контролюючий орган може призначити документальну позапланову перевірку, передбачено пунктом 78.1 статті 78 Податкового кодексу України.
Згідно підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності обставин, коли за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються можливі порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.
При цьому, суд наголошує, що змістова конструкція цієї норми обумовлює наявність інформації, як така, що допускає порушення, але не обов'язково.
Внаслідок отримання такої інформації, виникає обґрунтована та законодавчо встановлена необхідність для контролюючого органу із здійснення належного податкового контролю.
Належною формою реалізації такого обов'язку, є спрямування письмового запиту до платника податків із зазначенням у запиті про існуючі порушення з боку такого платника та необхідність надання ним пояснень та документів. Метою запиту є підтвердження або спростування тієї інформації, яка є у податкового органу, при цьому достовірність такої інформації про порушення може бути як категорична, так і умовна. Встановлення порушення та формування висновків про це можливе лише після отримання запитуваної контролюючим органом інформації. Тому, наведення у запиті з посиланням на інформацію, як можливого порушення, а не категоричного висновку про порушення з боку платника податків, передбачає наявність інформації, яка потребує додаткової перевірки, яку можливо реалізувати шляхом здійснення запиту та проведеного аналізу після її отримання.
У випадку, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту у податкового органу, існують підстави для її призначення.
Позивач зазначає, що в порушення вказаної норми обов'язковий письмовий запит Кременчуцькою ОДПІ до ПП "АБ Еліт Собр" не направлявся, що позбавило позивача можливості надати пояснення та їх документальні підтвердження.
Протее, з акту перевірки вбачається, що Кременчуцькою ОДПІ направлено лист від 06.05.2014 року "Про надання інформації" щодо підтвердження декларованих сум податкового зобов'язання та податкового кредиту за березень 2014 року, яки було отримано 29.05.2014 року посадовими особами ПП "АБ "Еліт Собр", але відповіді не отримано.
Також, щодо набуття права на проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків, суд зазначає, що згідно пункту 78.4 статті 78 Податкового кодексу України передбачено, що право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.
За приписами частини 1 статті 79 Податкового кодексу України, документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом..
Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.
Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.
Згідно вимог частини 42.2 статті 42 Податкового кодексу України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.
З матеріалів справи вбачається, що наказ про проведення перевірки не вручався ані під розписку, ані не направлявся поштовим зв'язком.
Також, суд зауважує, що складення акту про незнаходження особи за юридичною адресою не позбавляє контролюючий орган виконання передбаченого законом порядку вручення/направлення наказу про проведення перевірки, що має наслідком виникнення у контролюючого органу права на її проведення.
Разом з тим, в акті перевірки від 27.06.2014 року № 1706/16-03-22-01-08/36960060 зазначено, що копію наказу Кременчуцької ОДПІ від 24.06.2014 року № 1992 та повідомлення від 24.06.2014 року № 348 про початок проведення документальної невиїзної позапланової перевірки в приміщенні Кременчуцької ОДПІ неможливо вручити та направити поштою, у зв'язку з тим, що підприємство за податковою адресою не знаходиться, про що складено відповідний акт від 23.06.2014 року за № 1239/16-03-22-01-08.
Також, судом встановлено, що в підтвердження відсутності платника за місцезнаходженням, працівниками Кременчуцької ОДПІ складено акт про неможливість проведення перевірки, у зв'язку з відсутністю підприємства за податковою адресою від 23.06.2014 року № 1678/16-03-22-01-08/36960060.
Так, документальна позапланова невиїзна перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій податкового органу, проводиться відповідно до положень підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, статті 78 Податкового кодексу України, за результатом проведення якої, складається акт перевірки, згідно з пунктом 86.3 статті 86 цього Кодексу.
Подальша реалізація матеріалів перевірки передбачає винесення податкового повідомлення-рішення, яке приймається протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки, а за наявності заперечень платника податків - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.
Об'єктом судового захисту у межах податкових правовідносин є рішення, а саме, податкове повідомлення-рішення, на підставі якого у позивача як платника податку, виникає обов'язок сплати узгодженої суми грошового зобов'язання. Дії або бездіяльність можуть бути самостійним предметом спору за умови що вони самостійно породжують правові наслідки.
Складений за результатами проведеної перевірки акт, є носієм доказової інформації, яка в подальшому має використовуватись податковим органом для прийняття рішення щодо визначення платнику податків грошових зобов'язань. При цьому, висновки акту перевірки не є остаточними, оскільки, платник податків вправі надати свої зауваження до відповідного акту, які можуть в подальшому бути враховані податковим органом під час вирішення питання про здійснення нарахування грошових зобов'язань за результатами перевірки.
Акт перевірки не має владно-зобов'язуючого характеру, оскільки, не містить обов'язкових приписів, розпоряджень, що породжують юридичні наслідки для платника податків.
Суд вказує, що відповідно до частини 2 статті 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.
Отже, з наведеної норми Конституції України слідує, що судова юрисдикціям поширюється не загалом на всі суспільні правовідносини, а лише на такі, що врегульовані нормами права, тобто, на правовідносини.
В свою чергу неодмінними елементом правовідносин є їх зміст, тобто суб'єктивне право особи та її обов'язок.
Відтак, судовому захисту підлягає суб'єктивне право особи, яке порушується у конкретних правовідносинах.
Підставою для звернення особи до суду з позовом щодо оскарження рішення, дії чи бездіяльності будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, є наявність у позивача переконання в порушенні його прав або свобод чи в існуванні перешкод у здійсненні цих прав.
Виходячи із положень статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом розгляду в порядку адміністративного судочинства є рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень.
Виходячи з наведеного, платниками податків до суду можуть бути оскаржені рішення, дії, бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які порушують права, свободи та інтереси.
Втім, задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті позовні вимоги, які відновлюють фактично порушені права, свободи та інтереси особи у сфері публічно-правових відносин.
В іншому разі, в задоволенні відповідних позовів має бути відмовлено, оскільки, правові наслідки оскаржуваного наказу за таких обставин є вичерпаними, а отже, задоволення позову не може призвести до відновлення порушених прав платника податків, оскільки, після проведення перевірки права платника податків порушують лише наслідки проведення відповідної перевірки.
Разом з тим, юридично значимими для позивача можуть бути податкові повідомлення-рішення, винесені за результатом реалізації наказу № 1992 від 24.06.2014 року, оскарження яких, в свою чергу, буде належним способом захисту порушеного права.
Отже, дії по проведенню перевірки, що знайшли своє відображення у відповідному акті та вичерпали свою дію станом на час розгляду даної справи, жодним чином не порушують прав та інтересів Приватного підприємства "Агентство безпеки Еліт Собр".
У пункті 61.1 статті 61 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) визначено, що податковий контроль - це система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також, дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого, покладено на контролюючі органи.
Способом здійснення такого контролю є, зокрема, інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів (підпункт 62.1.2 пункту 62.1 статті 62 Податкового кодексу України).
Відповідно до статті 71 Податкового кодексу України, інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - комплекс заходів щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.
Згідно з приписами підпункту 72.1.1 пункту 72.1 статті 72 Податкового кодексу України, для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла, зокрема: від платників податків та податкових агентів, що міститься в податкових деклараціях, розрахунках, інших звітних документах; що міститься у наданих великими платниками податків в електронній формі копіях документів з обліку доходів, витрат та інших показників, пов'язаних із визначенням об'єктів оподаткування (податкових зобов'язань), первинних документах, які ведуться в електронній формі, регістрах бухгалтерського обліку, фінансовій звітності, інших документах, пов'язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів; про фінансово-господарські операції платників податків.
За змістом положень пунктів 74.1, 74.2 статті 74 Податкового кодексу України, податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах контролюючих органів або безпосередньо посадовими (службовими) особами контролюючих органів. Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань.
Дії податкового органу щодо внесення до баз даних інформації, отриманої внаслідок проведення податкової перевірки, у тому числі й складеного за її результатами акта, є лише службовою діяльністю працівників податкового органу на виконання своїх професійних обов'язків зі збирання доказової інформації щодо наявності чи відсутності документального підтвердження відповідних операцій.
Якщо дії зі здійснення такого контролю не визнані протиправними в установленому порядку, вони самі по собі не створюють для платника податків жодних правових наслідків у вигляді зміни або припинення його прав та не породжують для нього обов'язкових юридичних наслідків.
Аналогічні висновки висловлені у постановах Верховного Суду України від 09 грудня 2014 року та 03 листопада 2015 року (справи № 21-511а14, 21-99а15).
Інформація, отримана податковим органом за результатами податкового контролю, використовується для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу. Це в однаковій мірі стосується і дій податкового органу щодо внесення такої інформації до існуючих інформаційних систем.
Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права, також, була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 3, 10 та 17 листопада 2015 року (справи №№ 21-99а15, 2479а15 та 2944а15, відповідно).
Як зазначено у постанові Верховного Суду від 16.10.2018 року по даній, особливості розгляду даної справи полягають у встановленні обставин можливості настання правових наслідків дій податкового органу із внесення до бази даних інформації про результати перевірки, в межах якої встановлені податкові правопорушення без прийняття відповідних рішень про донарахування податкових зобов'язань.
Суд зазначає, що ані позивачем, ані відповідачем до суду не надано доказів настання для позивача вищезазначених правових наслідки такого коригування. Отже, судом не встановлено наявності порушення прав позивача оспорюваними діями суб'єкта владних повноважень, у зв'язку із внесенням до інформаційної системи висновків акта перевірки.
З огляду на викладене та відсутність підстав визнання протиправними дій відповідача щодо здійснення відповідного податкового контролю, підстави для виключення з інформаційної системи автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту інформації, внесеної на підставі акта від 27.06.2014 року № 1706/16-03-22-01-08/36960060, відсутні, позаяк внесення такої інформації до баз даних само по собі не зумовлює для платника податків будь-яких юридичних наслідків та не порушує права позивача.
Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
У відповідності до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи відмову у задоволенні позову Приватного підприємства "Агентство безпеки Еліт Собр", суд приходить до висновку про відсутність підстав для присудження і всіх здійснених позивачем документально підтверджених судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст. ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд, відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 21 березня 2019 року.

Суддя І.О. Лозицька