Справа № 2040/5893/18
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2019-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Білонько А.В.

26 березня 2019 р. Справа № 2040/5893/18

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.,

суддів - Бенедик А.П. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши у порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2018 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до заступника начальника Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Оганісяна Разміка Саркісовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції у місті Харкові про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

встановила:

23.07.2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким, з урахуванням уточненої позовної заяви /а.с. 45-49/, просить:

- визнати незаконною бездіяльність відповідача заступника начальника Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Оганісяна Р.С. (подалі - заступник начальника УПП в Харківській області Оганісян Р.С.) щодо надання йому неповної та необґрунтованої відповіді на скаргу на незаконні дії працівника патрульної поліції від 26.12.2017 року;

- зобов'язати відповідача надати повну та обґрунтовану відповідь на його скаргу на незаконні дії працівника патрульної поліції від 26.12.2017 року.

- зобов'язати відповідача провести службове розслідування стосовно відповідності займаній посаді та професійної придатності інспектора роти № 6 батальйону № 1 лейтенанта поліції Чеберена Р.І.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач ОСОБА_1 зазначає, що він 26.12.2017 року звернувся до начальника УПП в Харківській області ДПП Ніколаєва О.М. зі скаргою на незаконні дії працівника патрульної поліції інспектора роти № 6 з батальйону № 1 УПП у м. Харкові лейтенанта поліції Чеберена Р.І. Листом від 01.02.2018 року за № Г-2337/41/14/02-2018 року він отримав відповідь на скаргу, яка на його думку, є неповною та необґрунтованою. Крім цього вказує, що відмова у прийнятті рішення про призначення службового розслідування та притягнення працівника патрульної поліції до адміністративної та дисциплінарної відповідальності є необґрунтованою та безпідставною.

Заперечуючи проти позову відповідач та третя особа зазначають, що позивачу на його скаргу надано вичерпну та обґрунтовану відповідь у відповідності до вимог чинного законодавства. При цьому вказують, що в ході розгляду скарги позивача відповідачем не встановлено будь-яких фактичних даних, які б свідчили про наявність підстав для проведення службового розслідування відносно працівника поліції. За таких обставин, вважають позовні вимоги безпідставними, та просять відмовити у задоволенні позову.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 09.10.2018 року (рішення у повному обсязі виготовлено 17.10.2018 року) у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, Висновок суду першої інстанції вмотивований тим, що відповідь за зверненням ОСОБА_1 обґрунтована, бездіяльність суб'єкта владних повноважень відсутня та відсутні підстави для зобов'язання вчинення особою дій, обов'язок вчинення яких чинним законодавством на неї не покладений.

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове судове рішення яким задовольнити його вимоги у повному обсязі.

Аргументуючи вимоги апеляційної скарги, позивач посилається на порушення судом ст. 40 Конституції України, ст. 2 Закону України «Про інформацію», п. 17 ч. б розділу IV наказу Департаменту патрульної поліції від 29.12.2017 року № 6443 «Про внесення змін до Положення про Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції», ст. 70 Закону України «Про Національну поліцію», пп. 2.2.1 п. 2 розділу II наказу Міністерства внутрішніх справ України від 12.03.2013 № 230 «Про затвердження Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України», п. 7 ч. 1 ст. 4, ч. 2 ст. 9, ч. 3 ст. 46. ч. 2 ст. 77, ч.ч. 1, 3 ст. 242 КАС України.

Скаржник вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають зазначеним вимогам, оскільки не ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Посилається на те, що на УПП в Харківській області ДПП покладено законом обов'язок щодо проведення службового розслідування та службової перевірки, однак, суд першої інстанції при винесенні рішення не взяв до уваги зазначене положення, що і призвело до винесення незаконного та необґрунтованого рішення.

Також вказує, що просив начальника УПП в Харківській області ДПП надати відповідь на 6 запитань, однак у відповіді на скаргу відповідач не надав чіткої та обґрунтованої відповіді на кожне поставлене запитання, що і стало підставою для звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечує проти задоволення апеляційної скарги та наполягає на законності рішення суду першої інстанції.

За приписами статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (частина перша статті 308).

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина друга статті 308).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Судом установлено, що 08.03.2017 року інспектором роти № 6 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у місті Харкові лейтенантом поліції Чебереном Р.І. відносно позивача ОСОБА_1 винесена постанова серії АР № 913342 за ч. 1 ст. 126 КУпАП про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Постановою Київського районного суду міста Харкова від 18.04.2017 року по справі № 640/3952/17 вказане рішення про накладення штрафу було скасовано /а.с. 13-14/.

26.12.2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до в.о. начальника Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Ніколаєва О.М. зі скаргою у порядку Закону України «Про звернення громадян» з приводу порушень закону, допущених інспектором роти № 6 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у місті Харкові лейтенантом поліції Чебереном Р.І. при винесенні постанови від 08.03.2017 року серії АР № 913342, в якій просив /а.с. 09-10/:

- повідомити, чи проводилась за вказаним фактом службова перевірка після винесення рішення суду, чи був притягнутий до відповідальності інспектор роти № 6 батальйону № 1 УПП у м. Харкові лейтенант поліції Чеберен Р.І.?;

- в разі не проведення службової перевірки, провести службову перевірку, щодо дій інспектора роти № 6 батальйону № 1 УПП у м. Харкові лейтенанта поліції Чеберена Р.І., який виніс незаконну постанову про накладення адміністративного стягнення серія АР № 913342 від 08.03.2017 року;

- притягнути до адміністративної та дисциплінарної відповідальності інспектора роти № 6 батальйону № 1 УПП у м. Харкові лейтенанта поліції Чеберена Р.І. за порушення Закону України «Про Національну поліцію», наказів МВС та Конституції України при виконані своїх службових обов'язків;

- відповідно до ч. 1 абз. 4 ст. 19 Закону України «Про звернення громадян» подану скаргу розглянути за його участю або участю його представника;

- розглянути скаргу у термін, встановлений ст. 20 Закону України «Про звернення громадян»;

- письмово проінформувати про прийняте рішення негайно після його прийняття, а у випадку подовження строку розгляду - повідомити про це.

Відповідь на скаргу надана позивачу листом від 01.02.2018 року за № Г-2337/41/14/02-2018 за підписом заступника начальника УПП у Харківській області ДПП Оганісяна Р.С., в якій зазначено, що за розглядом певних документів не встановлено фактичних даних, які б об'єктивно свідчили на користь наявності законних підстав для задоволення окремих вимог звернення. За таких обставин, розгляд звернення визнано закінченим, а наведені вимоги такими, які лише частково підлягають задоволенню, а саме ті, що викладені в п.п. 1,2,4,5,6 обґрунтованими і такими які підлягають задоволенню, прохання зазначене в п. 3 - безпідставним і таким, яке не підлягає задоволенню /а.с. 11-12/.

Погоджуючись із висновком суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 40 Конституції України передбачено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Положеннями ст. 1 Закону України від 02.10.1996 року № 393/96-ВР «Про звернення громадян» (подалі - Закон № 393/96-ВР) встановлено право громадян України звертатися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно зі ст. 3 Закону № 393/96-ВР, скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, посадових осіб.

Відповідно до ст. 4 Закону № 393/96-ВР, до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян).

Органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань) (ч. 1 ст. 15 Закону № 393/96-ВР).

Громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право: особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви; знайомитися з матеріалами перевірки; подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу; бути присутнім при розгляді заяви чи скарги; користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку; одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги; висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги; вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень (ст. 18 Закону № 393/96-ВР).

Відповідно до ст. 19 цього Закону, органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані: об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу.

Судовим розглядом встановлено, що за проханням ОСОБА_1 листом від 22.01.2018 року за вих. № Г-2333/41/14/02-2018 Департаментом патрульної поліції УПП в Харківській області повідомлено позивача про дату та час розгляду звернення /а.с. 105/, та за результатами її розгляду листом від 01.02.2018 року № Г-2337/41/14/02-2018, який був направлений скаржнику, повідомлено про відсутність підстав для проведення службового розслідування та притягнення інспектора роти № 6 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у місті Харкові лейтенанта поліції Чеберена Р.І. до відповідальності, оскільки постановою Київського районного суду м. Харкова від 18.04.2017 року (справа № 640/3952/17) не зобов'язано вчиняти такі дії, тобто, відповідачем у своїй відповіді надано повне обґрунтування своїх висновків та розглянуті всі пункти скарги ОСОБА_1

Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що скарга позивача розглянута у повному обсязі та відповідно до вимог чинного законодавства, у зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання незаконною бездіяльності заступника начальника УПП в Харківській області ДПП старшого лейтенанта поліції Оганісяна Р.С. щодо надання неповної та необґрунтованої відповіді позивачу за його скаргою від 26.12.2017 року та зобов'язання відповідача надати повну та обґрунтовану відповідь позивачу на його скаргу.

Щодо позовної вимоги ОСОБА_1 про зобов'язання заступника начальника УПП в Харківській області ДПП Оганісяна Р. С. провести службове розслідування стосовно відповідності займаній посаді та професійної придатності інспектора роти № 6 батальйону № 1 лейтенанта поліції Чеберена Р.І., колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 2.1. Інструкції про проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України № 230 від 12.03.2013 року (подалі - Інструкція № 230) підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС (особи рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України) службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

Згідно з п.п. 2.2.1 п. 2.2. Інструкції № 230, службове розслідування проводиться уповноваженим на те начальником у разі: невиконання або неналежного виконання особами РНС під час службової діяльності вимог чинного законодавства, що призвело до порушення прав та законних інтересів громадян або негативно вплинуло на забезпечення виконання покладених на ОВС завдань з охорони громадського порядку, боротьби зі злочинністю.

Пунктом 2.5 Інструкції № 230 передбачено, що підстави для призначення службового розслідування можуть міститися в службових документах осіб РНС, матеріалах перевірок, письмових зверненнях громадян України, осіб без громадянства та іноземців, депутатських запитах та зверненнях народних депутатів України, повідомленнях уповноважених органів досудового розслідування, заявах і повідомленнях інших правоохоронних органів, підприємств, установ і організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації або в інших документах, отриманих в установленому законодавством України порядку.

Відповідно до Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом 11.03.1980 року на 316-й нараді, відповідно до якої, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що питання необхідності проведення службового розслідування є дискреційними повноваженнями Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, та є за своєю правовою природою виключною компетенцією (дискреційними повноваженнями суб'єкта владних повноважень), а втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження цього органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

У відповіді від 01.02.2018 року за вих. № Г-2337/41/14/02-2018 позивача ОСОБА_1 повідомлено, що розглядом його звернення не встановлено будь-яких фактичних даних, які б об'єктивно свідчили на користь наявності законних підстав для задоволення, зокрема п. 3, який стосувався притягнення до адміністративної та дисциплінарної відповідальності інспектора роти № 6 батальйону № 1 лейтенанта поліції Чеберена Р.І. за порушення ним вимог Закону України «Про Національну поліцію», наказів МВС та Конституції України при виконані своїх службових обов'язків.

Наявність підстав для проведення службового розслідування позивач по справі пов'язував виключно з тим, що інспектором роти № 6 батальйону № 1 лейтенантом поліції Чебереном Р.І. відносно нього винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 913342 від 08.03.2017 року, яка в подальшому скасована постановою Київського районного суду м. Харкова від 18.04.2017 року (справа № 640/3952/17).

Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовної вимоги про зобов'язання відповідача провести службове розслідування стосовно відповідності займаній посаді та професійної придатності інспектора роти № 6 батальйону № 1 лейтенанта поліції Чеберена Р.І.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки колегія суддів залишає в силі рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 292, 293, 308, 310, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2018 року, - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя (підпис)Л.В. Мельнікова
Судді(підпис) (підпис) А.П. Бенедик О.В. Присяжнюк