Справа № 620/3640/18
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Соломко І.І.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2019 року Справа № 620/3640/18

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Степанюка А.Г.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 січня 2019 року у справі

за позовом ОСОБА_3

до Чернігівського об'єднаного управління

Пенсійного фонду України

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України (далі - відповідач) про:

- визнання протиправними дій Чернігівського ОУПФУ в частині відмови позивачу у здійсненні перерахунку його щомісячного довічного грошового утримання за період з 01.01.2018 р. по 31.07.2018 р.;

- зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання за період з 01.01.2018 р. по 31.07.2018 р., виходячи з посадового окладу 19832,00 грн.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 січня 2019 року адміністративний позов було задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій наполягає на правомірності здійснення ним перерахунку довічного грошового утримання позивача з 01.08.2018 р., посилаючись на те, що Закон № 2415-VІІ набрав чинності лише 22.07.2018 р.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить його скасувати і ухвалити постанову про відмову в задоволенні позову.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.02.2019 р. було відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

01.03.2019 р. до апеляційного суду від апелянта надійшла заява від 26.02.2019 р. про відкликання апеляційної скарги та повернення судового збору, у задоволенні якої ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.03.2019 р. було відмовлено.

У судове засідання сторони, які були належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду справи, не з'явилися.

Судова колегія вважає, що в даному випадку наявні правові підстави для розгляду апеляційної скарги під час відсутності осіб, які не з'явилися, в порядку ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, розпорядженням Чернігівського ОУПФУ № 820307 від 19.01.2017 р. ОСОБА_3 було призначено щомісячне довічне грошове утримання з 15.12.2016 р., виходячи із суддівської винагороди в сумі 31680,00 грн., яка складалась з посадового окладу в розмірі 17600,00 грн. і надбавки за вислугу років в розмірі 14080,00 грн., згідно з довідкою від 14.12.2016 р. № 7- 12/117, виданою Апеляційним судом Чернігівської області.

На підставі постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 26.06.2017 р. відповідач у добровільному порядку здійснив перерахунок утримання позивачу з 05.05.2017 р., виходячи із суддівської винагороди в сумі 33146,67 грн., яка складалась з посадового окладу в розмірі 17600,00 грн., надбавки за вислугу років 14080,00 грн. і 1/12 частини допомоги на оздоровлення в сумі 1466,67 грн., згідно з довідкою від 26.04.2017 р. № 7 -37/55, виданою Апеляційним судом Чернігівської області, та виконував дану постанову суду до 01.08.2018 р.

Листом ОУПФУ від 11.09.2018 р. позивача повідомлено про прийняття рішення про проведення перерахунку його утримання з 01.08.2018 р., з урахуванням довідки про суддівську винагороду для обчислення утримання судді у відставці від 01.08.2018 р. № 7-12/47, виходячи із суддівської винагороди 34887,60 грн., що складається з посадового окладу 19832,00 грн. і доплати за вислугу років 15505,60 грн.

Позивач, вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання за період з 01.01.2018 р. по 31.07.2018 р., звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Судова колегія встановила, що задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що з 01.01.2018 р. посадовий оклад суддів встановлюється, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 1762,00 грн., а тому саме з цієї дати зміна грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, є підставою для проведення перерахунку раніше призначеного щомісячного грошового утримання суддям у відставці.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 р. № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII), «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав» від 15.05.2018 р. № 2415-VIII (далі - Закон № 2415-VIII), «Про Державний бюджет України на 2017 рік».

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 142 Закону № 1402-VIII у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

21.07.2018 р. в газеті «Голос України» (№ 133) опубліковано Закон № 2415-VIII, яким внесено зміни до Закону України від 06.12.2016 р. № 1774 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», зокрема в абз. 2 п. 3 розділу ІІ слово та цифри « 1600 гривень» замінено словами та цифрами «прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 01.01.2017».

Отже, дію Закону № 2415-VIII поширено на правовідносини, що виникли до набрання чинності цим нормативно-правовим актом, а саме: починаючи з 01.01.2017 р.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2017 р. встановлено у розмірі 1600 гривень. При цьому, відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2018 встановлено у розмірі 1762 гривні.

У ст. 47 Закону № 1402-VIII визначено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності суддів.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, з 01.01.2018 р. посадовий оклад суддів встановлюється, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 1762,00 грн., а тому саме з цієї дати зміна грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, є підставою для проведення перерахунку раніше призначеного щомісячного грошового утримання суддям у відставці.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що на виконання вищенаведених законодавчих норм ДСА України довела до відома голів судів та начальників ТУ ДСА України листом від 24.07.2018 р. № 11-13636/18, що з 01.01.2018 р. посадовий оклад суддів встановлюється, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 1762 гривні, а також повідомила про необхідність внесення змін до штатних розписів установ, здійснення перерахунку суддівської винагороди з 01.01.2018 р. для обчислення щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці та підготовки довідок про суддівську винагороду з 01.01.2018 р.

При цьому, з довідки Апеляційного суду Чернігівської області від 17.10.2018 р. № 7-12/69 вбачається, що перерахунок суддівської винагороди працюючим суддям на підставі Закону № 2415-VIII та листа ДСА України від 24.07.2018 р. № 11-13636/18 було здійснено саме з 01.01.2018 р., виходячи з посадового окладу 19 382 грн.

Отже, у даному випадку, необхідність проведення перерахункудовічного грошового утримання позивача з 01.01.2018 р. обумовлена саме наведеними правовими нормами, оскільки дію Закону №2415-VIII поширено на правовідносини, що виникли до набрання ним чинності.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідачем протиправно відмовлено позивачу в проведенні перерахунку його щомісячного довічного грошового утримання за період з 01.01.2018 р. по 31.07.2018 р., а тому заявлені у даній спарві позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

При цьому, судова колегія також враховує правову позиція ЄСПЛ, викладену в рішенні по справі «Стреч проти Сполучного Королівства» («Stretch - United Kingdom» № 44277/98), в якому Суд, здійснюючи прецедентне тлумачення ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначив, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності.

Крім того, у справі «Фон Мальтцан та інші проти Німеччини» («Von Maltzan and Others v. Germany» № 71916/01, № 71917/01 та № 10260/02) ЄСПЛ надав тлумачення поняттю «майно» саме в контексті ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, відповідно до якого таке поняття охоплює як «наявне майно», так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого «права власності». При цьому, Суд зробив висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися «активом»: вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є «активом», на який може розраховувати громадянин як на свою власність.

Згідно зі ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведені апелянтом в його апеляційній скарзі доводи про те, що ним правомірно здійснено перерахунок довічного грошового утримання позивача з 01.08.2018 р., оскільки Закон № 2415-VІІ набрав чинності лише 22.07.2018 р., колегія суддів вважає безпідставними, з огляду на вищезазначене.

При цьому, у рішенні ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Отже, проаналізувавши всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України підлягає залишенню без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 січня 2019 року - без змін.

Таким чином, оскільки судом апеляційної інстанції не здійснено зміни або скасування рішення суду, то відповідно до ст. 139 КАС України, понесені відповідачем та апелянтом у цій справі судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України - залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 січня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 27 березня 2019 року.

Головуючий суддя

Судді: