Справа № 826/4494/17
Суддя: Аліменко Володимир Олександрович
Дата ухвалення: 2019-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/4494/17 Суддя (судді) першої інстанції: Кузьменко В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Аліменка В.О.,

суддів Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,

за участю секретаря Лебедєвої Ю.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, без фіксування технічними засобами, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України, апеляційну скаргу Уповноваженої особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Дельта банк" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 листопада 2018 року у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта банк" до Приватного нотаріусу Макарівського районного нотаріального округу Київської області Середюка Олександра Петровича, треті особи: Приватний нотаріус Великоновосілківського районного нотаріального округу Донецької області Кисельова Олена Володимирівна, Публічне акціонерне товариство "Укрсиббанк", ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

ПАТ "Дельта Банк" (далі - позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до Приватного нотаріуса Макарівського районного нотаріального округу Київської області Середюка Олександра Петровича (далі - відповідач) про:

- визнання протиправними та скасувати рішення відповідача про припинення та перенесення: від 19 лютого 2016 року, на підставі якого погашено запис про обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна, а саме: двокімнатної квартири загальною площею 0,3 м2, житловою площею 26,3 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, тип обтяження: заборона на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження 7810053; від 19 лютого 2016 року, на підставі якого погашено запис про іпотеку в Державному реєстрі іпотек, а саме, на двокімнатну квартиру загальною площею 0,3 м2, житловою площею 26,3 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; тип обтяження: іпотека; реєстраційний номер обтяження 7810261;

- зобов'язання відповідача поновити в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: запис №7810053 про обтяження нерухомого майна (заборона на нерухоме майно), який внесено на підставі договору іпотеки від 27 серпня 2008 року, приватним нотаріусом Друговою В.А. та зареєстровано 27 серпня 2008 року за №7810053 реєстратором: приватним нотаріусом Друговою В.А., АДРЕСА_2 - з дати припинення обтяження відносно нерухомого майна, а саме: двокімнатної квартири загальною площею 0,3 м2, житловою площею 26,3 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; запис №7810261, про іпотеку, який внесено на підставі іпотечного договору від 27 серпня 2008 року приватним нотаріусом Друговою В.А. та зареєстровано 27 серпня 2008 року за №7810053 реєстратором: приватним нотаріусом Друговою В.А., АДРЕСА_2 - з дати припинення іпотеки відносно нерухомого майна, а саме: двокімнатної квартири загальною площею 0,3 м2, житловою площею 26,3 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;

- визнання протиправним та скасування рішення відповідача про припинення та перенесення: - від 19 лютого 2016 року, на підставі якого погашено запис про обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна, а саме: житлового будинку з надвірними побудовами загальною площею 85,8 м2, житловою площею 50,5 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, розташований на земельній ділянці площею 807 м2; тип обтяження: заборона на нерухоме майно; реєстраційний номер обтяження 7810120; - від 19 лютого 2016 року, на підставі якого погашено запис про іпотеку в Державному реєстрі іпотек, а саме на житловий будинок з надвірними побудовами загальною площею 85,8 м2, житловою площею 50,5 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, розташований на земельній ділянці площею 807 м2; тип обтяження: іпотека; реєстраційний номер обтяження 7810261;

- зобов'язання відповідача поновити в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: - запис №7810120 про обтяження нерухомого майна (заборона на нерухоме майно), який внесено на підставі іпотечного договору від 27 серпня 2008 року та зареєстровано 27 серпня 2008 року за №7810120 реєстратором приватним нотаріусом Друговою В.А., АДРЕСА_2 - з дати припинення обтяження, відносно нерухомого майна, а саме: житлового будинку з надвірними побудовами загальною площею 85,8 м2, житловою площею 50,5 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, розташований на земельній ділянці площею 807 м2; - запис №7810261 про іпотеку, який внесено на підставі іпотечного договору від 27 серпня 2008 року та зареєстровано 27 серпня 2008 року за №7810120 реєстратором приватним нотаріусом Друговою В.А., АДРЕСА_2, з дати припинення іпотеки, відносно нерухомого майна, а саме: житлового будинку з надвірними побудовами загальною площею 85,8 м2, житловою площею 50,5 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, розташований на земельній ділянці площею 807 м.2

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.11.2018 року в задоволені позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позов.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, у судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що у матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів на місці ухвалила проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та інші наявні у справі докази, колегія суддів приходить до наступного.

Як було встановлено судом першої інстанції та підтверджується доказами наявними в матеріалах справи, 27 серпня 2008 року між ОСОБА_9 (позичальник) та АКІБ "Укрсиббанк" укладено кредитний договір №0, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит у сумі 110 600,00 доларів США, з процентною ставкою 15% річних, строком дії до 27 серпня 2015 року.

З метою забезпечення зобов'язань за кредитним договором, укладено договір іпотеки від 27 серпня 2008 року, зареєстрований в реєстрі за №6438, предметом якого є: двокімнатна квартира загальною площею 0,3 м2, житловою площею 26,3 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; житлового будинку з надвірними побудовами загальною площею 85,8 м2, житловою площею 50,5 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, розташований на земельній ділянці площею 807 м2.

08 грудня 2011 року, між ПАТ "Укрсиббанк" та ПАТ "Дельта Банк" укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, згідно якого, останнім набуто статусу нового кредитора, у тому числі за кредитним договором від 27 серпня 2008 року №0 та договором іпотеки від 27 серпня 2008 року.

Так, приватним нотаріусом Друговою В.А. на підставі договору іпотеки від 27 серпня 2008 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено наступні записи: №7810053 про обтяження нерухомого майна (заборона на нерухоме майно) та №7810261 про іпотеку, щодо двокімнатної квартири загальною площею 0,3 м2, житловою площею 26,3 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; №7810120 про обтяження нерухомого майна (заборона на нерухоме майно) та №7810261 про іпотеку, щодо житлового будинку з надвірними побудовами загальною площею 85,8 м2, житловою площею 50,5 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, розташований на земельній ділянці площею 807 м2.

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, щодо об'єктів нерухомого майна:

- квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, 19 лютого 2016 року: запис про іпотеку (реєстраційний номер обтяження 7810261, тип обтяження іпотека) в Державному реєстрі іпотек погашено на підставі рішення державного реєстратора про припинення та перенесення; запис про обтяження (реєстраційний номер обтяження 7810053, тип обтяження заборона на нерухоме майно) в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна погашено на підставі рішення державного реєстратора;

- житловий будинок з надвірними побудовами загальною площею 85,8 м2, житловою площею 50,5 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, розташований на земельній ділянці площею 807 м2, 19 лютого 2016 року: запис про іпотеку (реєстраційний номер обтяження 7810261, тип обтяження іпотека) в Державному реєстрі іпотек погашено на підставі рішення державного реєстратора про припинення та перенесення; запис про обтяження (реєстраційний номер обтяження 7810120, тип обтяження заборона на нерухоме майно) в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна погашено на підставі рішення державного реєстратора про припинення та перенесення.

В матеріалах справи міститься лист Міністерства юстиції України від 26 квітня 2017 року, в якому зазначено, що записи про обтяження №7810053 та №7810120 та про іпотеку №7810261 погашено приватним нотаріусом Середюком О.П. поза межами проведення державної реєстрації прав.

Не погоджуючись з вищенаведеними обставинами, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку що відмітка про погашення записів щодо обтяження чи іпотеки не є рішенням про припинення обтяження чи іпотеки, а матеріали справи не містять доказів на підтвердження наявності рішення про державну реєстрацію припинення обтяження чи іпотеки щодо вказаних об'єктів нерухомого майна, чи внесення відповідних записів до Державного реєстру прав (його архівної частини), у тому числі відповідачем.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

За визначенням ч.1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За правилами ч.1 статті 4 Закону №1952, державній реєстрації прав підлягають: 1) право власності; 2) речові права, похідні від права власності: право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншою капітальною спорудою (їх окремою частиною), що виникає на підставі договору найму (оренди) будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки; іпотека; право довірчої власності; інші речові права відповідно до закону; 3) право власності на об'єкт незавершеного будівництва; 4) заборона відчуження та арешт нерухомого майна, податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

Відповідно до статті 8 Закону №1952, орган державної реєстрації прав: проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації; забезпечує ведення Державного реєстру прав; надає інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом; забезпечує облік безхазяйного нерухомого майна; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України.

Стаття 10 Закону №1952 визначає, що Державним реєстратором є: 1) громадянин України, який має вищу освіту за спеціальністю правознавство, відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим Міністерством юстиції України, та перебуває у трудових відносинах з суб'єктом державної реєстрації прав; 2) нотаріус; 3) державний виконавець, приватний виконавець - у разі державної реєстрації обтяжень, накладених під час примусового виконання рішень відповідно до закону, а також у разі державної реєстрації припинення іпотеки у зв'язку з придбанням (передачею) за результатом прилюдних торгів (аукціонів) нерухомого майна, що є предметом іпотеки.

Відповідно до ч.3 статті 10 Закону №1952 Державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; 3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов'язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов'язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі; 4) під час проведення реєстраційних дій обов'язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, а також використовує відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав з Єдиним державним реєстром судових рішень; 5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів таких прав; 6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна у випадках, передбачених цим Законом; 7) виготовляє електронні копії документів, поданих у паперовій формі, та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав); 8) формує за допомогою Державного реєстру прав документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав; 9) формує реєстраційні справи у паперовій формі. 10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Частиною першою статті 12 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що Державний реєстр прав містить записи про зареєстровані речові права на нерухоме майно, об'єкти незавершеного будівництва, їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав, відомості та електронні копії документів, поданих у паперовій формі, або документи в електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав у процесі проведення таких реєстраційних дій.

Згідно частини п'ятої статті 12 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" відомості Державного реєстру прав вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки їх не скасовано у порядку, передбаченому цим Законом.

У відповідності до частини першої статті 13 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" Державний реєстр прав складається з розділів, спеціального розділу, бази даних заяв та реєстраційних справ в електронній формі. Невід'ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав є Реєстр прав власності на нерухоме майно, Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державний реєстр іпотек.

Частиною п'ятою статті 13 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" порядок ведення Державного реєстру прав визначає Кабінет Міністрів України.

Процедуру функціонування Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав), його невід'ємної архівної складової частини та наповнення Державного реєстру прав відомостями про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про суб'єктів та об'єкти таких прав, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року №1141 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 06 червня 2018 року №484 (далі по тексту - Порядок №484).

Пунктом 33 Порядку №484 зокрема передбачено, що після перенесення запису про інше речове право, похідне від права власності, обтяження речового права з розділу чи спеціального розділу Державного реєстру прав державний реєстратор робить у відповідному розділі чи спеціальному розділі Державного реєстру прав відмітку про погашення такого запису.

Згідно пункту 45 Порядку №484 у разі державної реєстрації прав, реєстрацію яких проведено до 1 січня 2013 р. в архівній складовій частині Державного реєстру прав, після внесення до Державного реєстру прав відомостей, передбачених пунктами 41, 42 та 44 цього Порядку, державний реєстратор проставляє у Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та/або Державному реєстрі іпотек відмітку про погашення такого запису.

Правила цього пункту в частині проставлення відмітки про погашення запису в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та/або Державному реєстрі іпотек застосовуються також у разі, коли така державна реєстрація вже проведена в Державному реєстрі прав без проставлення відповідної відмітки під час проведення наступних реєстраційних дій щодо відповідного об'єкта нерухомого майна за умови належної ідентифікації такого об'єкта у відповідних реєстрах або у разі відсутності необхідності проведення реєстраційних дій - за заявою про внесення змін до записів Державного реєстру прав. Таку заяву може подати також особа, записи про яку в Реєстрі прав власності на нерухоме майно залишилися без проставлення відмітки про погашення, або її спадкоємці (правонаступники).

У відповідності до пункту 50 Порядку №484 зміни до записів Державного реєстру прав вносяться у випадках, передбачених законом, у тому числі в разі виникнення необхідності внесення додаткових відомостей до наявних записів Державного реєстру прав, що не пов'язані з набуттям, зміною чи припиненням речових прав на нерухоме майно, їх обтяжень, зокрема проставлення відмітки про погашення запису в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та/або Державному реєстрі іпотек.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що відмітка про погашення запису у Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та/або Державному реєстрі іпотек вноситься після перенесення відповідних відомостей (змін до них) до Державного реєстру прав з його архівної частини, або внесення додаткових відомостей до наявних записів Державного реєстру прав, що не пов'язані з набуттям, зміною чи припиненням речових прав на нерухоме майно, їх обтяжень у випадках, передбачених законом.

Процедуру використання та перенесення державним реєстратором прав на нерухоме майно (далі - державний реєстратор) записів з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек, Державного реєстру обтяжень рухомого майна (далі разом - Реєстри) до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) та використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно визначає Порядок використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 14 грудня 2012 року №1844/5 (далі по тексту - Порядок).

Пунктом 3 Порядку встановлено, що відомості Реєстрів використовуються державним реєстратором для встановлення наявності (відсутності) записів про обтяження речових прав на нерухоме майно, у тому числі обтяжень податковою заставою, під час проведення державної реєстрації прав з метою їх перенесення до Державного реєстру прав та під час розгляду заяв про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, заяв/запитів на отримання інформації з Державного реєстру прав.

Згідно пункту 6 Порядку перенесення записів з Реєстрів до Державного реєстру прав здійснюється державним реєстратором прав у разі, коли наявні у Реєстрах записи є чинними та ідентифікують об'єкт нерухомого майна або суб'єкта речових прав, їх обтяжень.

Пунктом 8 Порядку встановлено, що за результатом перенесення записів щодо об'єкта нерухомого майна, наявних у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державному реєстрі іпотек, державний реєстратор робить у відповідних реєстрах відмітку про перенесення відомостей таких записів.

У разі коли у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна наявні записи щодо суб'єкта обтяжень речових прав (особи, щодо майна якої встановлено обтяження/боржника), державний реєстратор одночасно з перенесенням до відповідного розділу Державного реєстру прав, відкритого на об'єкт нерухомого майна, записів, що стосуються такого об'єкта, переносить до спеціального розділу Державного реєстру прав записи щодо суб'єкта обтяжень речових прав та робить у відповідному реєстрі відмітку про перенесення таких записів.

В свою чергу, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в межах спірних правовідносин не вбачається наявності порушеного права позивача з боку відповідача, як необхідної умови для задоволення позову.

Позивачем оскаржуються рішення відповідача про припинення та перенесення від 19 лютого 2016 року, які стали підставою для проставлення відмітки про погашення записів про обтяження та іпотеку.

В свою чергу, проставлення відмітки про погашення записів є наслідком перенесення відповідних відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та/або Державного реєстру іпотек до Державного реєстру прав, тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відмітка про погашення записів, та обставини, що могли стати підставою для її внесення самі по собі не можуть порушувати права, свободи чи інтереси позивача.

Зі змісту пункту 7 Порядку вбачається, що у разі коли при розгляді заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відповідно до якої державній реєстрації підлягає припинення обтяження речового права на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстроване в Державному реєстрі прав, встановлено наявність запису про таке обтяження в Реєстрах, державний реєстратор переносить відомості запису про таке обтяження до спеціального розділу Державного реєстру прав, після чого на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію припинення обтяження речового права на нерухоме майно вносить запис про припинення такого обтяження до Державного реєстру прав.

Проте, матеріали справи не містять доказів на підтвердження наявності рішення про державну реєстрацію припинення обтяження чи іпотеки щодо вказаних об'єктів нерухомого майна, чи внесення відповідних записів до Державного реєстру прав (його архівної частини), у тому числі відповідачем.

Доводи апеляційної скарги не спростовують вищенаведене.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду доводами апелянта не спростовані, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Дельта банк" - залишити без задоволення, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 листопада 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття. Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма