Справа № 619/381/19
Суддя: Якименко Л. О.
Дата ухвалення: 2019-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа №619/381/19
провадження №2-а/619/13/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2019 року Дергачівський районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді Якименко Л.О.

за участю: секретаря

судового засідання ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дергачі справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та про закриття провадження у справі.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3, в якому просить скасувати постанову серії НК №337174 від 17 січня 2019 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпроАП, про накладення штрафу у розмірі 425 гривень.

В обґрунтування позову представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_4 зазначив, що 17 січня 2019 року інспектором патрульної поліції УПП в Харківській області ДПП ОСОБА_3 відносно ОСОБА_2 винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серія НК № 337174 .

Відповідно до винесеної постанови ОСОБА_2 визнаний винним у здійсненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпроАП України. Як зазначено в постанові, ОСОБА_2 керував ТЗ та розмовляв по телефону тримаючи його у руці, чим порушив підпункт «Д» п. 2.9 ПДР, який передбачає заборону під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв'язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання). Позивачу поставлено в обовязок сплатити грошовий штраф у розмірі 425 грн. Доказом, що підтверджує дані обставини, є постанова по справі про адміністративне правопорушення, яка додається.

Постанова є протиправною та підлягає скасуванню виходячи з наступного: 17 січня 2019 року приблизно о 15 год. 30 хв., ОСОБА_2 прямував по проспекту Людвига Свободи м. Харкова на автомобілі НОМЕР_1. Раптом перебуваючий на узбіччі інспектор патрульної поліції зробив Позивачу вимогу зупинитися. Позивач зупинився та попрохав поліцейського пояснити причину зупинки. Відповідач відповів, що Позивач рухався розмовляючи по телефону тримаючи його у руці. Позивач відповів йому, що не розмовляв. На дані твердження Відповідач не зреагував та наказав надати документи водія, у звязку з розглядом адміністративного правопорушення. Позивач надав документи, а саме посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Після перевірки всіх документів, які позивач надав відповідно до вимог п. 2.1 ПДР та заявив усне клопотання Відповідачу про надання можливості ознайомитись з матеріалами розгляду справи, а саме доказами передбаченими ст. 251 КУпроАП, які підтверджують неправомірність дій позивача. Положеннями даної статті передбачено перелік доказів у справі про адміністративні правопорушення. Відповідач зазначив, що правопорушення зафіксовано за допомогою засобів відеофіксації та є доказом по даній справі, але можливості ознайомитись з вищезазначеними доказом на клопотання Позивача не надавати відмовився чим порушив ст. 268 КУпроАП, якою передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи.

Таким чином, було складено незаконну постанову, яка не містить посилання на докази, які передбачаються ст. 251 КУпроАП, якими підтверджується факт вчинення правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпроАП, а також при винесенні постанови Відповідач не керувався жодними доказами які підтверджували б вину Позивача у здійсненні адміністративного правопорушення, а саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення.

Також відповідачем порушено норми чинного законодавства, а саме ст.ст. 245, 280 КУпроАП, якими передбачено завдання провадження в справах про адміністративні правопорушення та обставини, що підлягають зясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення не з'ясувавши чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Підтвердженням є те, що позивач надав письмові пояснення щодо обставин справи.

У судове засідання позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4 не зявилися, згідно наданих суду заяв підтримали позовні вимоги в повному обсязі і просили їх задовольнити, а справу розглядати у їх відсутність.

Інспектор патрульної поліції Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, відзив на позов не надавав, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином 04.03.2019, що підтверджується особистим підписом в розписці. Його неявка, як субєкта владних повноважень, не перешкоджає розгляду справи.

Судом встановлені обставини та дослідженні докази.

Згідно постанови серії НК №337174 від 17 січня 2019 року по справі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 17 січня 2019 року в 15:30 год. прямував в м. Харків по проспекту Людвига Свободи 60 на автомобілі НОМЕР_2, розмовляв по телефону тримаючи його у руці, чим порушив п. 2.9Д ПДР України та його дії кваліфіковані за ст. 122 ч. 2 КУпроАП. Даною постановою до ОСОБА_2застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

У постанові інспектором не зазначено, як було виявлене правопорушення, якими доказами підтверджується факт порушення позивачем ПДР України.

Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, зясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази в сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних мотивів.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно ч. 2 ст. 258 КУпроАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до ч. 2 ст. 222 КУпроАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною 2 статті 122 КУпроАП передбачено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного розїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпроАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» №580-VIII від 02 липня 2015 року поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив ОСОБА_5 дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути обєктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв. Поліцейський зобовязаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Згідно ст. 251 КУпроАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпроАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно пункту 2.9. д) ОСОБА_5 дорожнього руху, затверджених Постановою КМ України №1306 від 10.10.2001 року, під час руху транспортного засобу користуватися засобами звязку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання);

Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивачем було порушено пункт 2.9. ґ) ОСОБА_5 дорожнього руху України.

Матеріали справи не містять достатніх доказів, які вказували б на вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпроАП. Відповідачем на залучені докази порушення позивачем ОСОБА_5 дорожнього руху: з постанови в справі про адміністративне правопорушення не вбачається, що порушення зафіксоване свідками, що за наявності не спростованого твердження позивача про відсутність порушення ним ПДР, є підставою вважати постанову по справі про адміністративне правопорушення протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Згідно із п. 1 ст. 247 КУпроАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, суб'єктом владних повноважень не доведено правомірності свого рішення, у звязку з цим постанова по справі про адміністративне правопорушення від 17 січня 2019 року підлягає скасуванню.

При прийнятті постанови суд керується наступними нормативно-правовими актами.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпроАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено: постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 293 КУпроАП, орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: скасовує постанову і закриває справу.

Згідно ч. 2 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Керуючись ст.ст. 2, 5-9, 12, 77, 241-246, 251, 255, 286, 292, 293, 295 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Скасувати постанову серії НК №337174 по справі про адміністративне правопорушення від 17 січня 2019 року про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпроАП.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги особою, яка її оскаржує, протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення, а особою, яка приймала участь у справі, але не була присутня при оголошення рішення, у той же строк з моменту отримання копії рішення.

Суддя Л. О. Якименко