Справа № 200/14113/18-а
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2019-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2019 року справа №200/14113/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Геращенка І.В., суддів: Ястребової Л.В., Сіваченка І.В.,

секретар судового засідання - Токарева А.Г.,

за участю: представника відповідача - ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Донецькій області на додаткове рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 січня 2019 року у справі № 200/14113/18-а (головуючий І інстанції Михайлик А.С., повний текст складений у м. Словянську Донецької області) за позовом ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 09.01.2019 року, яка набрала законної сили 22.03.2019 року, позов ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення задоволений: визнано протиправним та скасовано рішення від 08.09.2018 року № НОМЕР_1 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені на загальну сумі 14558,51 грн. (а.с. 69-71).

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 22.03.2019 року апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 9 січня 2019 року повернуто.

Додатковим рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 18.01.2019 року заяву представника позивача про розподіл судових витрат у справі - задоволено частково: стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Донецькій області на користь ОСОБА_2 судові витрати у сумі 5164,20 грн.; у задоволенні решти викладених у заяві про розподіл судових витрат вимог відмовлено (а.с. 69-71).

Відповідач не погодився з додатковим рішенням суду першої інстанції в частині стягнення витрат на правничу допомогу, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати додаткове рішення суду першої інстанції, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні заяви про розподіл судових витрат, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин, ненадання вірної оцінки обставинам справи (а.с. 121-122).

В обгрунтування доводів посилався на те, що адвокатом не було використано стільки часу для аналізу судової практики, як зазначено в акті приймання-передачі; вважає неспівмірними час та вартість підготовки позовної заяви обємом в 3 сторінки з додатками, які представник позивача оцінив у 8 годин х 1000 грн., оскільки ця справа є справою незначної складності. Також, в акті приймання-передачі від 07.12.2018 року зазначено, що 0,5 год. х 500 грн. було витрачено адвокатом на підготовку та направлення запиту від 14.11.2018 року, але підтвердження виконання цієї дії не подано до позовної заяви. Вважає, що витрати на правову допомогу є завищеними, а тому не підлягають задоволенню.

В частині стягнення з відповідача витрат зі сплати судового збору в сумі 1762 грн. та витрат, повязаних з переїздом в сумі 902,20 грн. додаткове рішення не оскаржене.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Позивач судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, вивчив доводи апеляційної скарги разом з відзивом на неї, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлені такі обставини справи.

18.01.2019 представником позивача подано заяву про винесення додаткового судового рішення про розподіл судових витрат, зокрема, заявник просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в сумі 10152,40 грн., яка включає первинну консультацію (0,5 годин); аналіз документів на предмет оскарження рішення № НОМЕР_1 від 08.09.2018, розробка правової позиції для оскарження (2,5 годин); підготовка та направлення адвокатського запиту від 14.11.2018 № 29 (0,5 годин); повторна консультація, узгодження правової позиції (0,5 годин); підготовка тексту позовної заяви, формування пакету документів для подання адміністративного позову до суду (4 годин); підготовки та подання заяви про вирішення питання про судові витрати після ухвалення рішення у справі (0,25 годин); участь у справі (участь у судовому засіданні) (1 година); витрати, повязані із прибуттям адвоката позивача до суду - 902,40 грн. Розрахунок оплати послуг проводиться із розрахунку 1000,00 грн. за годину роботи адвоката (а.с. 85-90).

Спірним при апеляційному перегляді додаткового рішення є обгрунтованість стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в сумі 2500 грн.

В частині відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат та в частині стягнення з відповідача витрат зі сплати судового збору в сумі 1762 грн. та витрат, повязаних з переїздом в сумі 902,20 грн., додаткове рішення не оскаржене.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За приписами ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України).

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 132 КАС України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат субєкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Отже. на підтвердження здійснення правової допомоги суду має бути надано докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження здійсненної правової допомоги необхідно долучати розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися в акті приймання-передачі послуг за договором. Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 1 жовтня 2018 року у справі № 569/17904/17.

На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу до позову було надано акт приймання-передачі від 07.12.2018 року, наданих адвокатом ОСОБА_3 (свідоцтво про право заняття адвокатською діяльністю ДН № 4751 від 26.10.2016, ордер про надання позивачу правової допомоги серії АА № 100783 від 12.1.12018) позивачу послуг на підставі договору, укладеного між сторонами ОСОБА_3 та позивачем, про надання правової допомоги б/н від 11.11.2018, та меморіальний ордер про оплату цих послуг № 6421479.1 від 07.12.2018 на суму 8000,00 грн. (а.с. 26а-34).

За п.п. 1.1, 1.2, 4.2.2 вказаного договору адвокат взяв на себе зобовязання надати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, а клієнт зобовязаний сплатити ціну правової допомоги, у порядку та строки, передбачені у в договорі та додатків до нього. Конкретний перелік послуг, що складає предмет правової допомоги, визначаються цим договором та додатком 1 до нього.

Відповідно до п. 3.1 Договору ціна правової допомоги визначається за погодженням сторін і може включати гонорар, додаткову винагороду та фактичні видатки, повязані з наданням правової допомоги.

У п. 2 додаткової угоди до цього договору від 12.11.2018 року визначено, що оплата правової допомоги здійснюється на підставі акту приймання-передачі наданих послуг. Гонорар адвоката за надання правової допомоги визначається, виходячи з фактично витраченого адвокатом на надання правової допомоги часу, який обчислюється у годинах, вартість години 1000,00 грн. (п. 5 додаткової угоди).

Як вбачається з акту приймання-передачі наданих послуг від 07.12.2018 року до договору про надання правової допомоги б/н від 11.11.2018 року адвокат надав, а клієнт прийняв наступні послуги, які складають предмет правової допомоги:

первинна консультація 0,5 години/500 грн.;

аналіз документів на предмет оскарження рішення № НОМЕР_1 від 08.09.2018 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені, аналіз судової практики, розробка правової позиції для оскарження 2,5 годин/2500,00 грн.;

підготовка та направлення адвокатського запиту від 14.11.2018 № 29 0,5 год./500 грн.;

повторна консультація, узгодження правової позиції з клієнтом 0,5 год./500,00 грн.;

підготовка тексту позовної заяви, формування пакету документів для подання адміністративного позову до суду 4 год./4000,00 грн.

Загальна вартість наданої правової допомоги відповідно до цього акту склала 8000,00 грн. (а.с. 33).

До заяви про винесення додаткового рішення від 18.01.2019 року представником позивача зазначено про необхідність відшкодування понесених позивачем додаткових витрат на оплату послуг з:

підготовки та подання заяви про вирішення питання про судові витрати після ухвалення рішення у справі 0,25 год./250,00 грн.,

участь у справі 1 год./1000,00 грн.,

витрати на прибуття до суду 902,40 грн.; загальна сума 2152,40 грн.

До заяви додано: відповідний акт-приймання передачі від 10.01.2019 року наданих послуг за договором про надання правової допомоги від 11.11.2018 року на суму 2152,40 грн. з відображенням наданих послуг та розрахунком їх вартості; оформлені на ОСОБА_3 квитки АТ «Укрзалізниця» # И5Ц-Т1-3 на 09.01.2019 на потяг 712 КА ФІРМ ІС+ за маршрутом «Дарниця-Словянськ» вартістю 434,47 грн. (2 клас) та # 92Ю-Н1-3 на 09.01.2019 на потяг 126 ДБ ФІРМ НШ за маршрутом «Словянськ-Дарниця» вартістю 467,93 грн. (купе); меморіальний ордер про оплату послуг за актом приймання-передачі від 10.01.2019 року № 7773073.1 від 10.01.2019 року на суму 2152,40 грн. (а.с. 93-96).

При вирішенні питання щодо розподілу заявлених позивачем судових витрат суд апеляційної інстанції виходив з наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 року № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI) гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю.

Суд не може втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас, для включення всього розміру гонору до суму, що підлягає стягненню на користь позивача за рахунок відповідача у разі задоволення позову, судом має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Закону № 5076-VI. Тобто, суд зобов'язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов'язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірними у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.

У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд з прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 рішення суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов'язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов'язковою для суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Згідно статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно розрахунку витрат на правову допомогу, наведеного в заяві про розподіл судових витрат, адвокат на виконання послуг про надання правової допомоги здійснив: первинну консультацію; аналіз документів на предмет оскарження рішення відповідача на суму 14558,51 грн., розробку правової позиції для оскарження; підготовку та направлення адвокатського запиту; повторну консультація, узгодження правової позиції; підготовку тексту позовної заяви, формування пакету документів для подання адміністративного позову до суду, на що у загальній кількості витратив 8 (0,5 + 2,5 + 0,5 + 0,5 + 4) годин.

Крім того, згідно протоколу судового засідання від 09.01.2019 року адвокат брав участь в судовому засіданні протягом 1 години. Також адвокатом витрачено 0,25 години на підготовку заяви про розподіл судових витрат. Розмір оплати послуг адвоката відповідно до договору про надання правової допомоги і додаткової угоди до нього становить 1000,00 грн., а загальна вартість його послуг склала 9250,00 грн.

У той же час, аналізуючи здійснені адвокатом послуги за критеріями, визначеними у ч. 5 ст. 134 КАС України та на предмет неминучості - критерію, що застосовується Європейським судом з прав людини, суд зазначає наступне.

Ця справа є справою незначної складності, оскільки є типовою, про що відомо представнику позивача, - копії рішення Верховного Суду та постанови ОСОБА_4 Верховного Суду у зразковій справі № 812/292/18 в аналогічному спорі додано ним до позовної заяви. Розмір складеної адвокатом позовної заяви становить 3 сторінки, до неї, крім копій рішень Верховного Суду, додано такі документи: спірне рішення відповідача, витяг з ЄДР, відповідь податкової інспекції на адвокатський запит та розрахунок штрафу, документи на підтвердження повноважень адвоката та обсягу і вартості наданих ним правових послуг.

Також суд звертає увагу, що ціна позову становить 14558,51 грн.

Дослідивши документи та враховуючи предмет спору, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, що вартість послуг правового характеру у розмірі 9250 грн., що заявлена до стягнення з відповідача, із врахуванням незначної складності справи та беручи до уваги ціну позову у сумі 14558,51 грн., є завищеною як в частині часу їх виконання, так і в частині суми оплати за одну годину роботи. Вказані витрати не можна вважати такими, що є неминучими.

Враховуючи викладене, виходячи з конкретних обставин справи, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, що обґрунтованим та обєктивним, і таким, що підпадає під критерій розумності, а також відповідає розміру ціни позову, розмір витрат на правову допомогу, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, у сумі 2500 грн. ((4 год. вчинення дій, спрямованих на підготовку документів, повязаних з розглядом справи, + 1 година участь у судовому засіданні)*500 грн.).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції щодо розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають стягнення з відповідача на користь позивача.

В частині стягнення інших видів судових витрат додаткове рішення не оскаржене.

Отже, суму витрат на правничу допомогу судом першої інстанції визначено правильно, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування додаткового рішення суду.

Керуючись ст. ст. 134, 139, 242, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Донецькій області - залишити без задоволення.

Додаткове рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 січня 2019 року у справі № 200/14113/18-а за позовом ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення - залишити без змін.

Повний текст постанови складений 27 березня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді: Л.В. Ястребова

ОСОБА_5